125 



Hade ban, i stallet for delta, inskickat ett annat af sina 

 styckeri, benamndt Kalmar Stott, sa skulle ban otvifvelak- 

 tigt med ska'l kurmat gora ansprak pa akademiens hogsta 

 belonirg. "Vi vilja harmed icke ba pastatt att den sist- 

 namnda dikten ar nagot fullandadt masterstycke. Men den 

 ar det basta h;m i bunden stil forfattat, utmarkt genom 

 tankens adel ocb sprakets klang, forradande en liflig kansla 

 for fosterlandets stora minnen ocb minst af alia bans poe- 

 mer lidande af den ofvan anmarkta ojemnheten i formen. 



Att Karl Kullberg for ofrigt icke egde resurser nog att 

 blifva nagon utnmrkt skald i detta ords vidstracktare 

 betydelse det synes ban sjelf bast bafva funnit, ty bogst 

 fa aro de poemer, som ban offentliggjort. I romansen, 

 hvaruti ban visserligen forsokt sig, sakriade ban formagan af 

 en klart framstalld karakteristik, sa vasendtligen svar att 

 astadkomma inom den tranga ramen af denna versform. 

 Hans dikt forlorar sig salunda i en beskrifvande eller be- 

 rattande framstallning, som icke uttomraer sitt amne eller 

 tager den sin tillflykt till monologen, hvilket ar nastan annu 

 vanskligare. Den doende Byron till exempel ar ett stycke, 

 som foga anstar den store demoniske lorden, hvars sista ut- 

 trycksfnlla ord endast lara ha varit: Jag vill sofva, jag vill 

 ga till bvila. 



Det sista arbete, af betydligare omfang, bvarmed Karl 

 Kullberg riktat var litteratur, ar bans 1849 utgifria "Sam- 

 lade srn'drre berdtlelser och skizzer", tre delar. Har be* 

 finner ban sig pa sitt ratta omrade, ehuruval man maste 

 medgifva att ban stundom gar nog langt i karrikering. 

 Lekande humorist, skarp gisslare af de menskliga darska- 

 perna, utan att forfalla till bitterhet i tonen, forstod ban all- 

 tid att komiskt bestraffa villfarelserna och den lumpna egen- 

 nyttan. Hans stil eger bar samma bebag, antingen ban le- 

 kande skamtar med en "Landtlig k'drlek", gycklar ofver 

 smastads-intrigerna vid "Riksdagsmcuinavalcf, eller med de 



