106 



Korparne. 



Gammal Stud enthis tor ia fran Lund. 



(Berdttad of Onkel Adam.) 



Pa hela sex veckor hade kamrerens son, som var stu- 

 dent i Lund, ej fatt bref fran bemmet och, det som var 

 varre inga permingar. Hans vardinna pa Martensgatan 

 var orolig, bans spisvard pa Grabrodersgatan var afven oro- 

 lig, skraddaren i Kappslangarestradet likaledes, ty alia bade 

 att fordra; och slutligen blef kamrerens son, som skulle 

 betala ~ ocksa orolig. 



Hvem kan forestalla sig bans frojd, da ban en vacker 

 dag far se sin fars ena drang, den hederlige Marten, komina 

 Bredgatan fram, lugn och valmaende som vanligt. Det ar 

 klart att ban skyndade till honom med ett vanligt: goddag 

 gamle Marten; bur star till hemma? 



Aj jo bra Gu ski lof tackar som fraugar, sade Mar- 

 ten och tog af batten. 



Gudskelof for det. Kom upp, Marten, fa vi spraka. 



Jasa, allt star val till der bemma? atertog kamrerens 

 son. Vet du ingenting nytt? 



Nyt? naj, inte ved ja jo ded ar sannt di 

 tamme korparne a doa. 



Aro korparne doda, begge tva . . . det var ett par ro- 

 liga djur. Na, bur kom det sig? 



Hor ded kom se? Ja inte ved ja, men de ad vail 

 ibjal se pa as, kan jag formena. 



