72 



Men nagra sekunder forfloto. Uuo vande gravyren inat 

 v?iggen, hoppade ned fran stolen, skyndade till ett skap med 

 spegelglas i dorrarne, tog fram en champagnebutelj och das, 

 och brot forstamningen med en skal for den botfardiga 

 Magdalena. 



Men Magdalena hade forsvunnit, hon hade sprungit in 

 i sin lilla kammare innanfor salongen, hon reglade nu dor- 

 ren och forklarade att hon inte skulle visa sig for nagori 

 dodlig. 



Eolf drog en djup suck, hans hjerta forbrodrade sig 

 med den arma flickans; hela hennes fracka hallning hade 

 fallit af henne som en maskradkostym och han sag i henne 

 numera blott en ande, beslagtad med hans egen, och forsjunken 

 sa djupt i syndens dy, att den blygdes for sin egeri kamp 

 efter raddning. 



Men ocksa han arbetade bort sin forstamning och snart 

 skummade champagnen kring hans lappar. Eusets andar 

 flogo segerglada kring hans panna, de hade anyo erofrat ter- 

 rangen, som de voro nara att forlora. 



Sesa, Rolf! ropade Uno, folj nu med oss tvars ofver 

 forstugan till Sibyllans hala. Bafva icke, framtiden skall oppna 

 sina portar for dina nyfikna blickar! 



Man raglade in i en liten kammare, hvars vaggar voro 

 behangde med morka tygstycken, pa hvilka stjernor af guld- 

 papper voro fastklistrade. En liten lampa i taket spridde 

 en mystisk skymning ofver rummet och i fonden stod ett 

 bord, med tvenne otauda ljus och ett par kortlekar. En 

 pappersknif af stal lag tillreds for att oppna de obegagnade 

 korten, ty for hvarje framling ansags nya tolkare af nodeii. 

 Sibyllan forstod att ge sin orakelscen ett visst utseende af 

 elegaus, for att kunna gora entrebilletten for den nyfikne sa 

 mycket dyrare. 



Fondgardinerna oppnades under djup tystnad. Botten- 

 opparnes lille kohort tycktes vara invigd i mysterierna och 



