64 



sterson en vilde, som anar Gud, bqjer kn'd for det skona 

 och adla, men bojer slafviskt sitt hufvud for alia sina egna 

 lidelser.)) 



Brukspatronen nedslog sina ogon infor trabelatet. 



Man skrifver raed nalstygn det, sorn skall lasas af den 

 blinde. Ja, med tusende nalstygn stod det skrifvet denna 

 stund i Mathias' hjerta: 0, hvad du gjort oratt! o, hvad 

 du varit blind!)) Men ofver bans lappar flodade hans vrede 

 i utropen: Den otacksamme! Den hjertloseU Jag skall 

 skicka honom en vexel pa 10,000 francs, och sedan vill 

 jag aldrig a terse honom. Det skall bli det enda satt hvar- 

 pa jag haranas oforratterna i detta infama bref. 



Da vet jag ett battre satt, min far.)) 



Na, sa sag, min flicka. 



Skoterskan bar i detta ogonblick Eolfs lilla dotter ge- 

 nom rummet. Barnet strackte armarna mot Ingrid, och In- 

 grid lade den spada vid sitt brost. 



Vi ska soka uppfostra lilla Elin till en adel och from 

 qvinna; vi ska lara henne att bedja for sin olycklige far, 

 och vi ska aldrig lata henne glomma, att hon skapades till 

 Gutls men ej till rnenniskors belate.o 



5. 



Ti'e ar derefler. 



Angaren ore narmade sig skeppsbrostranden i Stock- 

 holm Bland passagerarne adrog sig en ung man med ovan- 

 ligt vackra drag, en blekhet som icke kunde maskeras af 

 solbrannan, ett skagg, som antydde artisten och ett ogonpar 

 glodande som sydlandningens, men drommande som nord- 

 bons a foretradesvis alias uppmarksamhet. 



