63 



hvilkas hjertan Gud skall hjelpa mig att dana till karlek 

 for det aclla och rena. 



Sliddersladder, roraarigriller! rain stackars flicka l 



Pa ofver ett halft ar hade ingenting horts af Eolf. 

 Han vistades i Eom och ville ej ha nagra pengar forran 

 han sarskildt skref derom ; det var det korta innehallet af 

 hans sista skrifvelse. Da kom en dag ett bref, fullt af bit- 

 ter sorg och gramelse ofver det hopplosa lif han tillbrin- 

 gade, fullt af glodande karlek for henne, hvars tillgifvenhet 

 han for alltid forverkat och hvars bild blef honora skonare 

 och heligare med hvarje dag han sjelf sjonk djupare och 

 djupare i den lastens dy, fran hvilken han aldrig kunde fri- 

 gora sig. I sin fortviflan forbannade han den moder, som 

 kastat honom lik en varulf in i menniskolifvet, och fore- 

 bradde i stranga allvarliga ord sin fosterfar, sora blott tagit 

 vara pa hans kropp, men spillt bort hans sjal, och som ge- 

 nora sin kleraiga karlek latit hyanans unge vaxa och fro- 

 das utan jernfjettrar. 



Brukspatronen sprang opp fran soffan och hans ogon 

 gnistrade. Ar pojken rent af galen? Skyller han pa mig 

 sin onda blod, shia daraktiga bedrifter? Den otacksamme' 

 Har jag da fostrat en orm vid min egen barm? 



Han har dock ej sa alldeles oratt, suckade Ingrid, i 

 det hon torkade bort fran bref vet den tar, som foil fran 

 hennes oga. En karaktar som Eolfs krafde karlek, karlek 

 framforallt, men en karlek parad med rattvisa och stranghet. 

 Pappa foraktade alia farbror Lars Eriks varningar, den 

 obegransade friheten urartade till sjelfsvald, och den svage, 

 som aldrig kannt nagra tyglar forbannar nu under forvil- 

 lelserna sin egen viljas vanmakt. Du onskade dig en lef- 

 vande afbild af din egen varelse, min far, for att pa alder- 

 domens dagar spegla dig i och frojdas at din egen ungdom. 

 Skaparen hamnade sig pa den som ville fuska i hans hoga 

 handtverk, och du fick till dotter ett triibelate, till fo- 



