48 



Iiigrid, att du - - Eolfs rost darrade sa att orden dogo pa 

 hans lappar. 



Jag kan da tro pa dig i detta fall, Rolf? Du kan ju 

 iute ljuga for din Ingrid i en stund som denna? Se pa 

 mig, Rolf! Du kan ju inte ljuga? - Ingrid vande bans 

 ansigte rnidt emot sitt eget, hon sag pa honom med sa 

 mycken orahet och itinerlighet, att ban kande sitt hjerta 

 forsmalta. Rolf sjonk till hennes fotter, gomde sitt ansigte 

 i Ingrids kna, och hviskade, i det tararnes mangariga, sten- 

 harda fordamning brast for svallet af bans kampande kan- 

 slor: Nej, Ingrid, nej, jag jag ljuger inte. 



Var det val Rolf, sora fallde dessa tarar? Yar det ej 

 snarare hans goda engel, som lanade hans ogon for att grata 

 6'fver hans tunga? Underbara qvinnohjerta! Boner, eder, 

 jordens alia skatter kunna ofta icke kopa nyckeln till dina 

 lyckta dorrar, men en tar i ogat bos den man du vill al- 

 ska, den synes dig som en stralande daggdroppa fallen fran 

 liimlen for att bebada dig randen af din sallhets morgon. 



Ingrid lyfte sakta upp Rolfs hufvud, torkade bans tarar 

 med sin nasduk, tryckte en lang kyss pa hans parina, och 

 hviskade med en stamma sa mild och ljuf, att den for Rolf 

 afslojade hela bennes inre verld: 



Blif adel, blif stark i tro och dygd. Bed Gud om 

 kraft att besegra frestelsen. Res till utlandet, var far bar 

 gjort upp din resplan for tva ar; forspill inte tiden bar rned 

 fruktlosa forskningar efter din mor; allt hvad som hittills 

 gjorts bar ju varit forgafves; blif en bra malare, och 

 framfor allt blif en bra man. Kom sedan tillbaka till oss, 

 Rolf, och du skall da fa veta huru mycket Ingrid bailer 

 af dig. Ma du sedan sjelf bestamma om det racker till 

 for din sallhet. 



Rolf betraktade utom sig af hanforelse den skona ta- 

 lerskan, drog henne allt narmare sitt brost och ville trycka 

 en kyss pa hennes purpurlappar, men Ingrid gled sa mjukt 



