38 



Sangare! fukten era strupar! Ohoj! inte fusk, botten 

 opp! Sesa, hissa upp din hangande lapp, Eolf Krake! Skoja 

 upp dig, sjung en stump. 



Inga sura miner, 



Inga sura viner 



I vart glada lag! 



Klang kusiner, 



Medan lyckans sol an skiner, 



Tom pokalen i ett drag. 



Snart orkanen hviner, 



Balen blir ruiner 



Af ett askeslag. 



Hvad gor' vi da? hvad vet jag? 



Bravo Uno! Nej hb'r p Orntoftabaron, ban improviserar 

 ju i qvall som sjelfvaste Johan Nybom! I afton skulle allt 

 Eolf bita i graset, om det kom till poetisk envig dem 

 emellan." 



Pa stadskallarn i staden X hade sallskapet B. 0. (Botten 

 opp!) en af sina bachanaliska sammankomster. Samlingen 

 utgjordes af ortens rikaste och ofverdadigaste ungkarlar, ocb 

 antalet af sallskapets ledamoter fick tillfolje af de strangaste 

 lagar icke ofverstiga tolf, men fyndet af Holf Findling, (sa 

 som Eolf af sin fosterfader kallades, till erinranafden okanda 

 modrens initial F. och det satt, hvarpa han blifvit medlem af 

 familjen) var en sadan skatt for det ystra sallskapet, att han 

 med enthusiasm mottogs sasom den trettonde. 



Baron Uno W. pa Orntofta var dryckesordens ordforande 

 och egnade sina snillegafvor uteslutande at sallskapets tjenst 

 och glans. Hans farligaste rival, och da det gallde im- 

 promtuverser, bans besegrare var anda Eolf. Ocksa horde 

 deras sa kallade "poetiska dueller" till ordens fa foradlande 

 nojen. 



Baron Unos yngre broder Skoglar var ordens klubb- 

 mastare och forste Tenor. For ofrigt lastes pa en svart tafia 



