33 



tande i Upsala gaf sig tillkanna egentligen genom de val- 

 taliga rakningar, som presenterades fosterfadren. 



Den unge vindbojteln, som vuxit upp till en kraftfull, 

 vacker yngling pa tjugu ar, tillbringade numera sitt lif ute- 

 slutande pa Eodvalla; ban var fosterfadrens trogne foljesla- 

 gare pa jagt och fiske, och hade sa forstatt att tillvinna 

 sig dennes tillgifvenhet, att man i allmanhet ansag Bruks- 

 patron Elgensvard halla mera af fostersonen an sin egen 

 dotter. 



Det var morgonen efter den aftonscen vid thebordet,. 

 hvarmed vi borjat var berattelse. Brukspatronen och Ingrid 

 voro allena i salongen, och den forre hade fordjupat sig i 

 Eolfs stora ritportfolj. 



Nej, men Ingrid lilla, kom hit och se pa den bar 

 skizzen af Eolf 6'fver vart afventyr pa andjagten i fjol. S.er 

 du sadan rorlighet hos figurerna, sadan genomskinlighet i 

 vattnet, se sadana skyar, sadan himmel. Eolf blir be- 

 stamdt en stor artist eller ocksa har jag ogon och omdome 

 som en nittonarig backstugusittare. 



Om bara pappa kunde hindra honom fran hans sa 

 ofta pakommande irrfarder in till staden. Jag har hort 

 hviskas om orgier och bachanalier med baronerria pa Orn- 

 tofta och nagra andra af provinsens odjur, jag har hort 

 historier, som jag ryser for att omtala. 



Lars Eriks historier, ja, hans nyktra ogon tycka sig se 

 en jattebal Trafalgar hvar gang aftonrodnan fargar viken 

 derborta. 



Det ar dock tid pa att Eolfs lattsinne icke langre 

 tillskrifves pojkaren, han ar snart man, och var Herre har 

 begafvat honom med lysande anlag for nagot utmarkt 



