26 



att sjelf hosta tacksamhetens gladjetarar. Det skulle ha va- 

 rit honom en omojlighet att vid en adel handling upptrada 

 som okand. Matbias var enthusiast for all skon konst, men 

 bans brost var icke vidgadt nog for att beundra allt det 

 skb'na pa en gang; han bytte ofta om sina idealer, och an 

 var det Eossini, an Dante, an Lars Hjortsberg, an Rafael, 

 an Jenny Lind som reste sin afgudastod i hans sjal pa rui- 

 nerna af sina foretradare. Ocksa hade var brukspatron, sar- 

 deles i yngre ar och under sin lojtnantstid, han ofvergaf 

 militarstandet da" han gifte sig utmarkt sig som en ta- 

 langfull och i atskilligt beundransvard dilettant, antingen 

 han fungerade vid ortens societetsspektakler, eller trakterade 

 sitt piano, och mangen vers med glodande diction hade un- 

 der hans temligen genomskinliga psevdonym lefvat sitt dag- 

 slandelif i provinsbladet. 



Men lat oss atervanda till marmovblocket. Kammar- 

 radet hade efter vanligheten vid dylika scener mellan far och 

 dotter under nagon forevandning aflagsnat sig, for att icke 

 genom sitt forsvar for Ingrid skaffa Mathias tva isgudar pa 

 halsen, sasom denne plagade uttrycka sig. 



Na, tors man fraga hvar froken Elgensvard uppehallit 

 sig hela eftermiddagen ? 



Der jag har kunnat vara till litet storre nytta an har 

 hemma. 



I din smabarnsskola saledes. Eondbarnen ligga dig 

 alltjemnt mer om hjertat an din fars trefnad. 



Pappa har sakert inte saknat mig sa mycket, och hvad 

 theserveringen betraffar, ser jag pa min klocka att inte jug 

 iorsummat mig; man har varit en hel qvart for tidig. Skulle 

 deremot, hvad Gud forbjude, olyckan hemsoka min far med 

 nagon sjukdom, da skall ingen forebra mig for glomska af 

 min pligt. 



Pligt, pligt! Kom inte fram med det infama ordet. 

 En menniska, som aldrig gor annat an sin pligt, forefaller 



