176 



marks hufvudstad som Friherren, under beviljad tjenstledig- 

 Let fran sin sista beskickning, slot sina dagar. 



Johan llcnric Schroder. 



Professor Schroders flera, men oskadliga, egenheter bi- 

 drogo kanske mer an bans manga redbara fdrtjenster om 

 litteratur, om forskning och om det Universitet, for hvars 

 heder och intressen ban brann af oegennyttigt nit, att gora 

 hans namn kaudt i alia landsandar. Fodd i Westerns 1791, 

 kan ban sagas hafva lefvat blott for och i Upsala och dess 

 bibliothek fran det ogonblick ban, student 1810 och Philo- 

 sophic Magister 1815, sistnarnnde ar blef Docens vid hog- 

 skolan derstiides. Foljande aret forflyttacles ban till E. O. 

 Amanuens vid Akademiska Bibliotheket, i hvilken befattning 

 ban blef ordinarie 1820. Med hans befordran 1830 till 

 Bibliotbekarie och Professor slots hans framgang pa embets- 

 banan. Dessutom ordnade och katalogiserade ban flera of- 

 fentliga ocb enskilda bibliotheker och samlingar. Hans for- 

 fattare-verksamhet var bade vidstrackt och mangsidig, och 

 han var ledamot af en mangd vittra och vetenskapliga sam- 

 fund in- och utrikes. Utan att vara prest, fick han Theo- 

 logiae Doctorshatten af Universitetet i Erlangen. Valvillig, 

 forekommande och tjenstaktig, gjorde han sig manga for- 

 bundne, men annu flere otacksamme, alldeles som det ar 

 verldens sed, och derofver lonar saledes vingalundav modan 

 att hvarken forundra sig eller harmas. Schroders egen harm 

 var dufvans och erkanslan djupt utpreglad i hans redliga 

 skaplynne. Man har forebratt honora, eller riktigare: belett 

 bans forkarlek till det stora pa samhallets hojder; men han 

 bevisade genom sjelfva sin dod att han varmt hyllade det 

 goda hvar heist han fann det, om ocksa lagst ned i sam- 

 hallets dalar. Han vistades hos den framsta af vart lands 

 fornama atter, da vid underrattelsen att en gammal trogen 



