180 



inycken batnad for sig och landet, egnade sig at sjovasen- 

 det, och vid utgangen fran Wiborgs redd yttrade bemalte 

 konung till honom pa chefsskeppet, dit han blef tillkallad: 

 Kara Puke! Ni ar min flottas ledare; Er far vagrade ej att 

 racka sitt hufvud for min fader: Sparen ej Ert lif och mod 

 for mig; jag glommer det ej. 



Inom svenska flottan fanns pa sin tid ingen skickligare 

 och tapprare sjoman an Puke, och allmanna omdomet gil- 

 lade alia de befordringar och utmarkelser, med hvilka han 

 ofverhopades, sa att han, adlad 1797, blef Friherre 1809 

 och Grefve 1814, samt var vid sin 1816 timade dod, Gene- 

 ral-Amiral, Stats-Bad, En af Eikets Herrar och Serafimer- 

 Riddare. 



Hans yngste son, Folke Magnus, fodd 1797, blef, efter 

 att hafva ofverlefvat sina begge aldre broder, Grefve 1854 

 och hade, i fadrens fotspar, egnat sig at sjovapnet, der han 

 slutligen befordrades till Contre-Amiral, blef Chef for For- 

 valtningen af Sjo-Arenderna och fick Svards-Ordens Kom- 

 mendorsstjerna. 



Contre-Amiralen Puke satte sak uti att i sin hallning 

 vara en gammaldags sjoman, som forsmadde bildning och 

 andra kunskaper an de som oundgangligen tillhora yrket. 

 For ofrigt var han lika redlig som rattfram, palitlig och 

 ordfast; konservatif snarare afinstinkt an ofvertygelse, och 

 rojalist sa god som far och farfar varit fore honom. Chefens 

 kail innefattade han i tvenne egenskaper: att kunna befalla 

 och att kunna underskrifva sitt namn. 



Efter blott nagra timmars sjukdom blef han forlidne 

 host ett bland cholerans forsta offer i hufvudstaden. 



En motbild till denne Grefve Puke var Landshofdin- 

 gen, K. N. O., Georg Ludvig von Eosen, fodd 1786. Han 

 varderade hogt intelligensen och gjorde sjelf heder at den- 

 samma. Uppfostrad for krigare-standet, i hvilket han tjenst- 

 gjorde storre delen af sin lefnad, fornotte han icke fruktlost 



