92 



hvor de efterhaanden blive snevrere og tilsidst forsvinde. 

 Vi kunne altsaa udmale os Vesuvs Historic paa fl- 

 gende Maade. I en fjern forhistorisk Tid fandt paa det 

 Sted, hvor nu Vesuvs Askekegle staaer, heftige vul- 

 kanske Udbrud Sted. Maegtige Lavastromme udbredte 

 sig til alle Sider. Slagge- og Askefald d&kkede disse 

 for selv igjen at daekkes af nye Lavastrwmme, og saa- 

 ledes blev i Tidernes Lob en sandsynligviis megct flad 

 Kegle af vexlende Lava- og Slaggemasser opbygget rundt 

 om Udbrudsaabningen. Ved de vedholdende voldsomme 

 JDetonationer i Dybet spraangtes siden denne Kappe, og 

 der dannede sig talrige Spalter, der straaleformigt 10b 

 ud fra Aabningen og tabte sig udadtil, men strax fyldtes 

 af den ildflydende Lava. Under den bestandige Gjen- 

 tagelse heraf svulmede den Krateret naermeste Deel efter- 

 haanden op og reiste sig som en Void med lodrette Vasgge 

 omkring det. Saaledes dannedes Monte Somma som et 

 Ringbjerg om en stor Dal i Midten. Om disse Udbrud 

 og denne Haevning synes Oldtidens Skribenter ikke at 

 have havt nogen Kundskab, thi Strabo beskriver Vesuvs 

 Krater som en noget fordybet, frugtbar Dal, skjondt dog 

 den omgivende Voids askeagtige Udseende og sorte 

 Steenarter med porose Huulheder, der saae ud som om 

 Ilden havde gnavet paa dem, hos den skarpsindige Be- 

 skriver vakte Formodningen om , at ,,Stedet engang 

 havde brasndt og havt Ildkrater, men senere var blevet 

 slukket igjen, da Bra3ndstoffet gik ud." Askekeglen exi- 

 sterede altsaa ikke dengang, og denned stemmer det og- 

 saa, at ingen af de aeldre Forfattere omtale den ioine- 

 faldende Tvedeling i to Bjerge, som nu characters erer 

 Vesuv. Da var det, at de underjordiske Krasfter 

 pludseligt i Aaret 79 overraskede de sorglose Beboere af 



