20 



mensaetning som den nasrvasrende, men var ri- 

 gere paa Arter, som for en Deel i det mindste 

 opnaaede en betydeligere St0rrelse, end det 

 er Tilfasldet med deres nulevende Slaagtninge. 

 Der existerede nemlig dengang Slasgter, der nu ere bort- 

 dode, og Arter, som ikke have nogen tilsvarende Reprae- 

 sentant i den naervaarende Fauna, medens andre fossile 

 Former derimod nu erstattes af meget lignende Arter, 

 men ofte af en mindre bety delig Storrelse. Pattedyrenes 

 Fordeling paa Jordoverfladen rettede sig vel 

 tildeels efter de nugjaeldende Love, men med 

 den Undtagelse, at adskillige Slaegter, der nu 

 kun beboe de hede Jordstr0g, dengang ogsaa 

 levede i de middelvarme. Det viser sig da, at 

 den naarvaarende Pattedyrskabning vel bliver at 

 betragte som en Fortsaettelse af den yngre ter- 

 tiaere, men tillige som et i enhver Henseende 

 indskrumpet og formindsket Udtog af den. 

 Dog bar denne Fortynding af Raekkerne ikke ram- 

 met alle Pattedyrordener lige stserkt, men enkelte 

 navnlig Gumlerne og Tykhuderne mere end de 

 andre. Disse Resultater ville gaae tydeligere fremved 

 den Betragtning af den omhandlede Pattedyrskabning paa 

 de 3 ovenfor nsevnte Hovedpunkter og ved den Sammen- 

 ligning med deres nulevende Fauna , som vi nu ville 

 skride til at anstille. 



Hvad Sydamerika angaaer, kjender man vel en Deel 

 Pattedyrlevninger fra Patagonien, Pampas og andre 

 Steder, men navnlig er det Omegnen af Lagoa-Santa i 

 Brasilien, hvis yngre tertiaere Pattedyrfauna er grun- 

 digere undersogt end nogen anden Egns paa hele Jor- 

 den, og saardeles skikket til en Sammenligning med de 



