10 



antlre Arter, tildeels ogsaa andre Slaegter, decls optraede 

 enkelte af de Stagter, som i den f01gende Jordperiode faae 

 saa storenBetydning, som f. Ex. Naeshorn, Tapir og Masto- 

 don, allerede i denne; deres Betragtning kunne vi derfor 

 udsjette, til vi komme til det nseste Tidsafsnit. Dinotheriet 

 (see p. 15), om hvis Natur man har vaeret saa uenig, er en 

 krempemaasig S0ko (o: en Tykhuder med samme Fiskeform 

 som Hvalerne), der har beboet Sundene mellem de da- 

 v3rende europaeiske Landmasser, ligesom Manati- og Dy- 

 gong-Arterne nu beboe de store sydamerikanske Floder 

 og Bredderne af de store Verdenshaves varme Str0g. 

 Den miocene Periode har saaledes ikke noget meget skarpt 

 udtalt selvstasndigt Praag ; den er nasrmest at betragte 

 som en Overgangstid mellem den reldste og yngste ter- 

 tisere Tid. Det er ferst i denne sidste, at Pattedyr- 

 skabningen udfolder sig med en storre Fylde, med en 

 Form- og Artrigdom, som endog overgaaer Nutidens, 

 der naesten kun er at betragte som dens tiloversblevne 

 Rester; det er ogsaa forst denne Periodes Jorddannelser 

 og Pattedyr, der ere saa godt kjendte og det fra saa 

 forskjellige Punkter af Jordkloden, at man kan anstille 

 en Sammenligning mellem Pattedyrenes geografiske Ud- 

 bredning i hin Periode og i Nutiden. 



Pattedyrlevninger fra det yngste (pleocene og plei- 

 stocene) Tidsafsnit af den tertiaere Periode 

 det, der liggcr umiddelbart bagved Menneskets og den 

 nasrvaerendeDyreskabningsOptnedelse findes fornemme- 

 ligen i stor Maengde deels i de saakaldte Diluvial dan- 

 nelser d. v. s. Lag af Grus, Sand og Leer, der bedaekke 

 store Straekninger af Jordens Ovei-flade f. Ex. Brasiliens 

 Hoisletter, Pampas og Patagonien i Sydamerika, Siberiens 

 Lavland, Po- og Arnodalen , Rhindalen o. s. v. , deels 



