12 



Verdenedele, hvis Jordbygning endnu er saa godt som 

 ubekjendt? Maaskee have de i Mellemtiden endog exi- 

 steret i Europa, men tilfaeldigviis ere ingen Levninger 

 af dem blevne opbevarede? Dog lad os forlade clette 

 usikkre Gebeet og see os om imellem 



den jeldste (eocene) tertiasre Periodes Patte- 

 dyr. Forsaavidt man hidtilkjender denne Fauna, taeller den 

 kun faae Arter, men det maa herved erindres, at det kun 

 er paa et mindre Stykke af Jorden, at disse Dannelser ere 

 bleven unders0gte, nemlig kun i Europa, hvor navn- 

 lig Pariser og Londonnerbsekkenet ere beramte som 

 Findesteder for Pattedyr fra denne Periode ; deres Knog- 

 ler og Taender findes der begravne af de Kalk- og 

 Leerlag, der afsattes i hine Ferskvandsbassins samti- 

 dig med, at hine Pattedyr faardedes der i Omegnen og 

 at deres Skeletter leilighedsviis bleve skyllede ud i dem, 

 sank tilbunds og begravedes af de af Vandet bundfseldte 

 Lag, der have bevaret dem mod Tidens Tand. De 

 asldste tertiaere Pattedyr ere alle Arter, der ikke fore- 

 komme i nogen af de senere Perioder, altsaa langt min- 

 dre existere den Dag i Dag; for en Deel tilhore 

 de endog udd0de Slasgter. Foruden en enkelt Abe og 

 Flagermus, nogle faae Hundearter og andre Rovdyr, 

 nogle faae egernagtige Gnavere o. s. v., der alle ere for faae 

 til at give den Tids europaeiske Fauna et eget Pragg, og som 

 her kun nasvnes for at man kan see , hvilke Dyreformer der 

 manglede i hin Periode , fortjene de talrige og maerke- 

 lige Tykhudere, der beboede hin Tids sumpigeEgne, 

 de Hvaler, der tumlede sig i dens Have, samt de 

 dengang levende Pungdyr isaer vor Opmaarksomhed. 

 Paafaldende er det, at der aldeles ingen Drovtyg- 

 gere kjendes fra denne Periode; imidlertid maa vi ikke 



