forer den hele Insect verdens Undergang, som der har 

 sit Undcrhold, believer knap at anfores for at vise, hvor 

 meget den naervajrende Dyreverden lider ved Menneskets 

 Faerd , men forklarer egentlig ikke de forhenvserende 

 Dyreskabningers Undergang, uden for saavidt de oplyse, 

 at enhver nok saa liden Forandring i Tilvaerelsens Hele 

 dybt spores i de enkelte Jordbeboeres Livsvilkaar og 

 Skjsebne. 



Det vil derfor ikke undre os, at de For and rin- 

 ger, som ere foregaaede i Dyre- og Planteverdenens Sam- 

 mensictning fra den enc Jorddannelse til den anden, have 

 rettet sig efter Jordoverfladens samtidige For- 

 andring e r fra at vaere et uhyre Hav med enkelte 0grup- 

 per, til at der opstod storre Landmasser og tilsidst 

 dannedes sammenhamgende Verdensdele, hvoraf F01- 

 gen maatte blive, at Luftlivet efterhaanclen vandt i Be- 

 tydning ved Siden af Vandlivet. Da nu saavel i Dyre- 

 soin i Planteriget de hoieste og meest fuklkomment ud- 

 dannede Organismer stedse findes blandt Luftvassenerne, 

 see vi heri Grunden til den allerede ovenfor berorte 

 Naturlov, at en Udvikling fra lavere til h0iere 

 Former gikjevnsides med, at Vanddyr og Vandplanter 

 lidt efter lidt delvis erstattedes af Luftdyr og Luftplan- 

 ter. I den Henseende kan man i Jordens Udviklings- 

 historic skjclne 3 Hovedafsnit, der rigtignok ingenlunde 

 ere afskaame fra bin anden veil skarpe Grasndser, ligesom 

 ogsaa hver af dem omfatter flere underordnede Perioder, 

 som igjen have deres eiendommelige Plante- og Dyre- 

 verden. Disse 3 Hovedafsnit kunne betegnes som Jor- 

 dens Oldtid, dens Middelalder og dens nyere 

 Tid; tilsammen udgjore de Jordens historiske 

 Tid, der gaaer saa langt tilbage, som der overhoved 



