232 



hold; endeel af det faldende Vands Arbeidskraft ladcr 

 man altid ubenyttet gaae tabt, da man i modsat Tilfa3lde 

 maatte give Hjulet en overordentlig ringe Hastighed, 

 hvorved man vil tabe mere i Tid, end der kunde vindes 

 i Arbeide. 



Det fortjener at bemaerkes, at dette Forhold ikke 

 forandres derved, at man, istedetfor at lade Vandhjulets 

 Axe indvirke ligefrem paa Hammeren, farst overforer 

 Bevfegelsen paa Tandhjul, Tridser, Skruer uden Ende 

 eller andre Maskiner, og dernasst lader det sidste Led af 

 det sammensatte Maskinerie virke paa Hammeren, thi man 

 vil derved Intet vinde i Arbeidsma3ngde. Vel kan man 

 paa denne Maade indrette et Vandva?rk, der i sin simple 

 Tilstand kun formaaer at lefte en Hammer af eet Cent- 

 ners Vffigt, saaledes, at det vil kunne fere en ti Gange 

 saa tung Hammer; men Felgen vil va?re den, at enten 

 Hoiden, til hvilken dennc loftes, kun bliver en Ti endeel 

 af den oprindelige, eller Tiden, som medgaaer til hvert 

 Hammerslag, vil blive ti Gange saa lang som tidligere; 

 thi i en vis given Tid vil den samme Vandma3ngde 

 altid kun forrette et bestemt Arbeide. 



Vor Maskine har altsaa benyttet det faldende Vands 

 Tyngde for derved at lofte Hammeren og overvinde 

 dens Tyngde; naar den har haavet Hammeren til en 

 vis H0ide, vil denne falde ned paa de Metalmasser, 

 eom skulle forarbeides. Hvorledes, vil man maaskee 

 sporge, kan Hammeren udeve en sterre Virkning ved 

 at falde paa den underliggende Metalmasse , end naar 

 den kun hviler paa den og virker ved sit Tryk, og 

 hvorfor voxer dens Magt ved en sterre Faldhoide? Det 

 hidrarer derfra, at Hammeren, i det 0ieblik den i sit Fald 

 kommer i Berering med den underliggende Metalmasse. 



