239 



svarende mechaniske Arbeide; Resten gaaer eom Varme 

 ubenyttet bort. 



Betragte vi Naturen i sin Heelhed, da finde vi i 

 Naturkrsefterne en vis bestemt Arbeidsma3ngde , der al- 

 drig kan forages, men ikke heller formindskes ; forsaavidt 

 som de ere virksomme give de sig let tilkjende for 

 Sandserne, saaledes som den Kraft, der ligger i Vandet 

 og i Luftens Bevaegelse; men endeel af det store For- 

 raad af Krnefter slumrer i Jorden og maa forst va3kkes 

 for at trade i Virksomhed; saaledes henter Dampmaski- 

 nen sin Arbeidskraft fra Steenkullene , i hvilke de che- 

 miske Krajfter forst vaekkes ved Indvirkningen af Atmos- 

 phaerens lit og en forhoiet Varmegrad. 



Det Tab af Arbeidskraft, som vi lide i vore Ma- 

 skiner er altsaa ikke absolut, men finder kun Sted med 

 Hensyn til vort saerlige Oiemed; den tabte Arbeids- 

 kraft forvandles til Varme og forager dennes Ma3ngde 

 paa Jorden. Ihvorvidt den saaledes dannede Varme 

 atter kan omdannes til andre Krasfter, vil afhaenge af, 

 om man er istand til at afkjele det Legeme, som har 

 modtaget den; thi overalt, naar Varme meddeles fra 

 et varmere til et koldere Legeme, kan endeel af den 

 antage en anden Virkningsform og deelviis forandres 

 til mechaniske, electriske eller chemiske Kraafter. Dette 

 finder Sted i vore Dampmaskiner, hvor de gledende 

 Kuls Varme forvandles til mechanisk Kraft ved at gaae 

 over paa Vandet i Kjedlen, der har en lavere Varme- 

 grad end Kullene ; men dersom alle Legemer i den hele 

 Verden havde samme Varmegrad, vilde det vaere. umu- 

 ligt at forvandle selv den ringeste Deel af den tilstede- 

 va3rende Varme til Arbeidskraft. Vi kunne altsaa dele 

 det samlede Forraad af virkende Krsefter i tvende Dele ; 

 den ene er og bliver Varme, den anden, der indbefatter 



