125 



vacgelige og benede Ansigt og Mangelen af boielige Led i 

 deres Lemmer gjor dercs Physiognomic stivt og 

 dcres Bevaegelser udtrykslose. 0ret er lukkct 

 inde i Hjernekassen, mangier baade 0regang og 0rebrusk 

 og er derfor kun istand til at opfatte de nicest gjennem- 

 traengende Toner. Men hvad skulde ogsaa Fiskene med 

 en fiin Horelse, de, der ere fordomte til at leve i Taus- 

 hedens Rige, hvor Alt omkring dem er ligesaa tyst og 

 stille som deres egen Fajrd? Selv Synets Sands vilde 

 i Havets Dyb ikke kunne veere Fiskene til megen Nytte, 

 hvis ikke de fleste Arter i 0inenes Storhed 21 ) havde et 

 Middel til at hjaelpe paa Lysstraalernes ringe Antal; 

 men deres 0ine kunne ikke dreies mod den Gjenstand, 

 der tiltrekker sig deres Opmaerksomhed, og endnu mindre 

 kan det lempe sig efter dens Afstand; thi deres Kegn- 

 buehinde kan ikke udvide sig eller traekke sig sammen, 

 men Pupillen forbliver ligestor , hvilken Grad af Styrke 

 end Lyset bar. Ingen Taare vaeder deres 0ie, intet 0ie- 

 laag torrer det af eller beskytter det; det er kun et mat 

 Billede af det eamrne Redskab, der hos de htnere Dyr 

 er saa smukt, saa livligt og saa sjielfuldt. Da Fiskene 

 s0ge deres Fede ved at svomnie efter et Bytte, der 

 flygter for dem, og kun kunne faae fat paa det ved at 

 sluge det 22 ), vilde en fiin Smagssands slet ikke kunne vaere 

 dem til nogen Nytte; derfor er Tun gen nresten ube- 



*') Derfor have deFiske, der leve paa meget dybt Vand, altid store 

 01 ne, hvorimod de, der leve i muddret Vand eller rode sig ned i 

 Dyndet, og som derfor kun sjeldent have Brug for Synssandsen, 

 have smaae 0ine. 



*) De allerfleste Eiske ere Kovfiske, men deres Tender tjene dem 

 kun til at gribe eller fastholde Byttet, der singes heelt eller i det 

 Heieste faaer et Knrek, idet det gaaer mellem Svselgtsenderne ; 

 kun meget faac leve af Plantefode. 



