143 



laenge, inden det lykkedes paa en saadan Maade at paavise den 

 Kraft, vi have kaldt Tyngde, ogsaa ved mindre Dele af Jor- 

 den ; forst de nyere Tiders neiagtigere Jnstrumenter kunde 

 fore dertil. Endnu vanskeligere var det at anstille Un- 

 dersogelsen, naar de Masser, der skulde udove Tiltraek- 

 ningen, bleve endnu mindre, og dog bar man ogsaa 

 her vidst at overvinde alle Vanskeligheder. Det var 

 den engelske Physiker Cavendish, som farst anstillede 

 Forsog herover. De Legemer, der skulde tiltraekkes, an- 

 bragte ban paa Enderne af en tynd Stang, som i sit 

 Midtpunkt var ophaengt i en meget fin Snor, der atter 

 var fastgjort foroven. Efter den Maade, hvorpaa Stan- 

 gen var ophaengt, vilde Jordens Tiltraekning virke lige 

 strerkt paa begge dens Ender, altsaa ikke tiltraekke den 

 ene mere end den anden, og Stangen vilde som Folge 

 heraf stille sig fuldkommen vandret (horizontalt). Paa 

 Grund af Snorens Finned vilde Stangen med stor Lethed 

 kunne bevaeges til Siderne, saa at selv en svag Kraft 

 vilde kunne saette den i Bevaegelse. For at de Luft- 

 str0nininger, der aldrig kunne undgaaes i et Vaerelse, ikke 

 skulde virke forstyrrende under Forsoget, blev det Hele 

 omgivet med en smal Glaskasse. Der var nu truffct 

 saadanne Indretninger, at man kunde naerme en stor Bly- 

 kugle hen imod det lille Legeme, der skulde tiltraekkes, 

 og da Blykuglen kom naer nok til Stangen, viste det 

 sig virkelig, at denne blev tiltrukken og naermede sig 

 til Kuglen. Dette Forsog er senere blevet gjentaget 

 mange Gange; man bar anstillet det med de meest for- 

 skjellige Legemer, men er bestandig kommcn til det 

 samme Resultat: at det ene Legeme udover en 

 Tiltrrekning paa det an det, en Tiltraskning, som 



