210 



en heel Flok i Forening i Lobet af et Par Uger. Dermed 

 bfcre de sig ad paa folgende Maade: De gribe Blade og Grass 

 med Foden og kaste det baglsends mod et frelleds Midt- 

 punkt, hvorved de skrabe Jorden saa reen, at der i en 

 betydelig Afstand neppe bliver et Blad eller et Straa 

 tilbage. Naar der saa er gaaet nogen Tid, for at Gaa- 

 ringen og Varmeudviklingen kan vaare begyndt, blive 

 ^Eggene plantede i denne Mistbaenk 9 12 Tommer fra 

 hinanden og saa dybt, som en Arm er lang, og igjen 

 daekkede til. ^Egget er forholdsviis overordentlig stort 

 (som et Pelikan-^Eg), og Ungen forlader det med fuld- 

 kommen udviklet Fjerdragt og tilstraakkelig Styrke til 

 at kunne grave sig ud af Dyngen. Om en anden 

 Art 18 ) hedder det, at den i torre Sandegne, der nagsten ere 

 utilgaBngelige paa Grund af det taette Myrthekrat , op- 

 kaster Hoie paa 3 Fods Heide og 9 Fods Gjennemsnit, 

 som skifteviis bestaae af Lag af Graes og af TEg, det Hele 

 daekket til med Sand, saa at det ligner en Myretue, 

 hvortil det forresten ogsaa benyttes. Naar de Indfodte 

 paa Maangden af de Fjer, der ligge stmede omkring Hoien, 

 kunne see, at den er fuld, borttage de ^Eggene;H0nsene laegge 

 saa igjen og blive atter plyndrede; ja dette skal endog kunne 

 gjentage sig en Gang til. Endnu meer storartede ere 

 de Hoie , som en tredie Art 19 ) opkaster paa Stranden, 

 nemlig 5 15 Fod hole med 20 60 Fods Omkreds for- 

 neden. JEggene laagges her i Huller, der 10be 5 6 Fod 

 dybt ned, og som derefter 10selig fyldes til igjen. Da 

 Jorden i disse tilkastede Huller er lasere end i den 

 ovrige Deel af Dyngen, uden Tvivl for at Ungerne ad 

 den Vei nemt skulle kunne slippe ud, finde de Indfodte 



18 ) Leipoa ocellata. 



19 ) Colonisternes ,,Jungle-Fowl" (Megapodius Tumulus). 



