1 (M 



Huse og 1791 af 221Inse, er svumlen incl til disse uan- 

 seeligc Hytter. 1840 fanfltes her endnti en Skole med 

 13 Skoleborn. Drengen, der var min Veiviscr forat op- 

 snge Kirkeruinen , fortalte, at nu (1852) var der kun 

 en Skolelrerer men ingen Skoleborn, og at ban selv ifjor 

 havde vaeret Skolens eneste Elev, indtil ban i Foraaret 

 var bleven konfirmeret. De hervaerende Klitter forekom 

 mig meget lavere end de paa Listerland; men Gron- 

 ningerne ere hyppigere og deres Plantedaekke frodi- 

 gere. Paa en saadan Gmnning fandt vi Best erne af 

 Rantum Kirke. Af de rode Muursteen og Muur- 

 brokker kan man kjende Kirkens Plads og Stor- 

 relse; nogle spredte Graasteen vise, hvor Steendiget 

 omkring Kirken bar staaet; man kan ogsaa tydelig see, 

 hvor Indkjorslen til Kirken bar va3ret. Uagtet disse Lev- 

 ninger ere ubetydelige, gjore de dog et varigt Indtryk 

 paa Beskueren, ikke alene fordi de ere synlige Beviser 

 paa Sandflugtens odela3ggende Kraft, men ogsaa ved 

 det usa3dvanlige Syn af Muurbrokker og Graasteen midt 

 imcllem Klitterne, hvor man ellers ikke seer en eneste 

 Steen. Rumens Omgivelser have ikke noget vildt Ud- 

 seende", tvertimod seer dcnne Plet hyggelig og venlig 

 ud; de omgivende Klitter ere bevoxede med det fro- 

 digste Hjelmrar, medens Jorden (Gronningen) er skjult 

 af et ta3t Planteda3kke af Sandpiil, Lyng og Grass, hvilke 

 paa intet andet Sted indenfor Klitterne synes at voxe 

 saa frodigt som paa Kirkegaardens og Kirkens hellige 

 Grund. Det tydelige Billede , som dcnne Kirkeruin 

 giver os af Sandnugtens ndelasggende Virksomhed, bliver 

 endnu stajrkere, naar vi betaenke, at dette var llautums 

 tredie Kirke; eller med andre Ord, i et Tidsrum af 

 halvtredsindstyve Aar have Rantummerne paa Grimd af 



