166 



Aaret 1801 sidste Gang Gudstjeneste, hvorpaa Kirken blev 

 solgt til en Skipper; denne brugte en Deel af Stenene 

 til at bygge sig et Huus, og med Alteret og Praedikc- 

 stolen prydede ban sin Kahyt. Det kunde synes 

 forunderligt, hvorfor det beva?gelige Flyvesand, der 0de- 

 lagde Kirken, ikke ogsaa daskker de sidste Rester og 

 den Plads, hvor den bar staaet; dette hidrorer derfra, 

 at de samme Klitter, der, medens de dannedes, vare 

 Aargag til Kirkens Fordaervelse, nu, efter at de ere faerdige 

 og bevoxede, tjene til et Vaem om Resterne. 



Syddelen af Sylt dannes af en 3 Mile lang meget 

 smal Landtunge, der aldeles er daakket af Klitter; udc 

 paa Sydpynten ligge de inaagtige H <* r n u m m e r k 1 i 1 1 e r , 

 der have Navn efter By en Hornum, som bar ligget her. 

 De S0farende, som strande her, hvilket ikke er saa sjasldent, 

 ere i en mislig Stilling derved, at de beboede Egne 

 paa Sylt, hvor de skulle soge Hjaalp, ligge saa langt 

 borte, og det er skeet, at Fohringerne og Amringerne 

 have bjerget det meste Strandingsgods , Ibrend Strand- 

 fogeden i Keitum vidste, at en Stranding havdc fundet Sted. 



Samme Skjaebne som Kantnm er til forskjellige Tider 

 bleven andre Sogne paa Sylt til Deel. 1240fandtes paa Sylt 

 8 Kirkesogne nemlig Morsmn, Keitum, Eidum, Stedum 

 Rantum, Vestersokirke, Venningsted og List. 1300 forgik 

 Eidum kirke, men blev noget efter atter opbygget; 

 1362 i den store Vandflod, der bos Friserne kaldes 

 M a n d d r 93 n k e 1 s e n, odelagdes V en n i n g s t e d, S t e d u m 

 ogList; 1436 blev Vester so kirke 2n ) overs vommet. 



23 ) En Samtidig, Hans Kiclholt, Forfattcr til do ibrunderligc ,,Silter 

 Antiquitaten" fortseller herom: ,,arerst ditt will ick nicht so schr 



