348 



heden overalt var lukket, da kunde den indeholdte Luft 

 ikke sasttes i Beva3gelse, og Lydbolgerne aitsaa ikke 

 forplante sig laenger indad. Dette har Naturen serget 

 for ved at skaffe den indesluttede Luft eri Udvei, idet 

 der forer en Karial fra Trommchulheden til den overste 

 Deel af Svjelget , der kaldes det eustachiske R r 

 eller H0retrompeten, fordi det ved Svaelget udvider 

 sig som en Trompet. Dette R0r spiller den samme Rolle 

 som den Ventil, der findes anbragt paa en Tromme for 

 at lade den indesluttede Luft undslippe og for at ved- 

 ligeholde Comrnunicationen med den ydre Luft, uden 

 hvilket Trommen ikke vedligeholder sin eiendommelige 

 Tone. Dette Rer tjener endvidere til at bane Vei og 

 Udgang for den Fugtighed, der kunde ansamle sig i 

 0ret. 



I det daglige Liv see vi ofte Exempler paa, hvor 

 nedvendigt det er, at Luften i Trommehulheden har en 

 Udvei, f. Ex. naar Trommehinden srettes i en usaedvan- 

 lig sta3rk Bevregelse, hvorved den ellers af den sammen- 

 pressede Luft kunde sprasnges. Naar vi saaledes staae 

 i Naerheden af Kanonskud, aabne vi uvilkaarligt Mun- 

 den, for at Trommehinden ikke skal lide paa den om- 

 talte Maade, eller vi stikke Fingeren ind i Horegangen. 

 Det er ogsaa ret ma^rkeligt, at naar man vil gjore sig 

 Umage for at hare ret grant, da lukker man uvilkaar- 

 ligt Munden op. Dette er uden Tvivl deels for at op- 

 fange Noget af Lyden gjeunem det eustachiske Ror, 

 men deels ogsaa for at gj^re den ydre Horegang vi- 

 dere. Man vil nemlig berna3rke , at naar man stikker Fin- 

 geren i 0ret og dertil lukker Munden, rykker en lille 

 Fremstaaenhed sig bort, hvorved Kanalen bliver ud- 

 .videt. Denne Fremstaaenhed er en Deel af Underkjae- 



