351 



tryk have modtaget. Vi maae da gaae videre ind til 

 dct indre 0re, hvorhen vi kunne komme enten gjcnnem 

 det ovale eller gjennem det runde Vindue; igjennem 

 Vinduerne maae vi. 



Det indre 0re kaldes Labyrinthen paa Grund 

 af dets besynderlige Form og ligger indesluttet i et meget 

 taet og haardt Been med Celler. Dette Been kaldes 

 paa Grund af dets Haardhed og Vaegtfylde ,,Fjeldbenet u 

 og er en fremskydende Deel af Tindingbenet. Laby- 

 rinthen bestaaer af en Forgaard, der er den vigtigste 

 Deel, tre halcirkelibrmede Kanaler, Buegange eller buede 

 Ror og det saakaldte Sneglehus. Den er indvendig over- 

 trukken med en fiin Hinde , hvori Horenerverne udbrede 

 sig, nemlig i Forgaarden og en Deel af Sneglehuset. 



I Forgaarden er ikke, som man tidligere troede, 

 Luft, men hele Labyrinthen er fyldt med Vand, Orevan- 

 det eller Labyrinthvandet. Dette Vand er i hoieste 

 Grad man-keligt; det saettes i Bevaegelse ved den ovale 

 Hindes Bevregelse fra Stigbeilen, og naar Lydbwlgerne 

 traeffe det runde Vindue. Disse naesten utroligt smaa 

 Bolger svare til Luftens Svingninger, drives igjennem 

 de halvcirkelformede Kanaler og komme saaledes til at 

 gjere Indtryk paa Hnrenerven , hvis utallige Ender lige- 

 som bade sig i dette Vand. Derved bringes Indtrykket 

 til Hjernen, til Bevidstheden, og nu fwrst er der Tale 

 om Horelse. Her see vi altsaa Vigtigheden af den 

 Hinde, der tillukker det ovale Vindue, thi hvis den ikke 

 var, vilde Vandet kunne flyde ud og Herelsen gaae 

 tabt, og desuden tjener den til, at Lydbolgerne ikke tabe 

 i Styrke, hvilket ellers vilde ekee ved at forplantes til 

 flydende Vaedsker , hvilket vi ft>r sagde netop forhindres, 

 naar en elastisk Hinde er spaandt over Vaedsken. 



