352 



I dette Labyrinth van d findes atter nogle smaa, 

 uendelig fine, kalkagtige Krystaller, det saakaldte 0re- 

 stev eller Orekrys taller (Otholiter, Othokonier). 

 Der er ingen Tvivl om, at disse maae have en vigtig 

 Betydning, da de findes hos alle Dyr. Nogle troe, at 

 de ved at tilbagekaste Lyden forstaerke denne; Andre, 

 at de kastes mod Nerverne og derved forege Lyden. 

 Rimeligt er det, at de modificere de smaa Vandbolger, 

 saa at Indtrykket ikke varer linger end den ydre Lyd, 

 og det er ikke umuligt, at de ved de forskjellige Lyd 

 danne eiendommelige Figurer, der evig afvexle, ligesom 

 Klangfigurer. Man faaer imidlertid et klarere Begreb 

 om deres Betydning, naar man veed, at H0renervens 

 utallige Ender trasde lige hen til dem, og at det rime- 

 ligviis er dem, der holde Krystallerne svaevende i Vaed- 

 sken, da de ellers paa Grund af Tyngden maatte synke 

 tilbunds. 



H0renerverne udbrede sig i en .utallig Masngde, og 

 man kan antage, at 1000 d 1200 Nervetraade fore di- 

 rekte fra Labyrinthen til Hjernen. De liggo udbredte 

 omtrent som Strengene paa et Klaveer og kunne enkelt- 

 viis berores af Labyrinthvandets Belger , ligesom naar 

 Tangenterne slaaes an paa Klaveret. Da nu hver for sig 

 kan fore en enkelt Lyd til Bevidstheden , og da de i 

 utallige Combinationer kunne virke i Faellesskab, indseer 

 man let, hvor tusindfoldig Forskjel der maa blive i To- 

 nernes Hoide, Dybde, Styrke, Klang, Harmoni o. s. v. 

 Til Forskjelligheden hos de enkelte Individer bidrager 

 naturligviis 0rets nok saa lidt forskjellige Bygning, der 

 maa have samme Indflydelse som Sangbundens forskjel- 

 lige Bygning paa et musikalsk Instrument. 



Foruden Forgaarden bestod Labyrinthen af de tre 



