176 



synes uklart, medtage Hovedtrsekkene af Plantens Sam- 

 mensastning og Ernaeringsvirksomhed. 



De Grundstoffer, der hovedsageligen sammensaette en 

 Plante, ere lit, Brint og Kulstof samt en ringe Maengde 

 Qvajlstof; desuden indeholde Planterne i smaa Maengde- 

 forhold andre Stoffer 9 ) af Mineralriget, f. Ex. Kisel, 

 Potaske, Magnesia, Kalk, ja endog liter af tunge Metaller 

 som Tin o. fl. a. Forbraender man en Plante fuldstaendigt, 

 bliver kun Asken tilbage, som bestaaer af Plantens 

 sidstnsevnte Bestanddele, medens Brint, Kulstof og Qvael- 

 stof combineres paa forskjelligeMaader med dens egen ogmed 

 Atmosphagrens lit til Vanddampe, Kulsyre og Salpetergas ; 

 braendes den derimod under utilstraekkelig Tilstmmning af 

 Luft, da indgaae dens vassenlige Bestanddele flere indbyrdes 

 Forbindelser som Kulbrinte, Eddikesyre og andre luft- 

 formige Dannelser, der tillige med fiindeelt Kulstof 

 (Konrog) udgj0re Rogen, medens endeel Kulstof bliver 

 ufortseret tilbage. Omtrent Halvdelen af den t0rre Plantes 

 Vaegt er Kulstof, der er uopkrseligt i Vand, og kan 

 altsaa ikke ligefrem vaere opsuget af Plantens Rodder, 

 ligesaalidt som det i nok saa fiin Pulverform kan optages 

 gjennem Bladenes Aandespalter, der kun ere istand til 

 at gjennemlade Luftarter. Alt det Kulstof, Planten be- 

 hover til sin Ernaering, maa derfor ved chemisk Fore- 

 ning med Iltluft bringes i Luftform, forvandles til Kul- 

 syre; ved Plantelevningers Forbraending tilveiebringes 

 altsaa paany luftformigt Naeringsstof for Planter, medens 

 Asken igjen bringer Jorden de mineralske Bestanddele, 

 Planten beh0ver. Under Plantens Livsvirksomhed ind- 



,,Stof" tagcs her i siu almindelige Betyclning, ikko som Grumlstof 

 ellcr noget usammcnsat. 



