213 



gaac naennere ind paa den, men kun dvsele et 0ie- 

 blik ved nogle Forhold, der kunne tjene til nasrinere 

 at oplyse , hvad vi ovenfor have anfort i Anled- 

 ning af Talegallaernes ^Eg og Unger. Fugleasggets 

 Stnrrdse staaer i det Helc ikke i noget bestemt 

 Forhold til Moderens, men til den Storrelse og Ud- 

 dannelse, hvonned Ungen skal f0des, og denne afhaenger 

 igjen af den storre eller mindre Pleie, der vil blive den 

 til Deel fra Forreldrenes Side. I den Henseende skille 

 Fuglene sig naesten i 2 Flokke: paa den ene Side staae 

 Kovfugle, Duer, Spurve, Sangfiigle, Kavne, Sta3re, Svaler 

 og alle de andre saakaldte Spurvefugle, G0ge, Spetter, 

 Papegoier o. s. v. Disse Fugle laegge temmelig mange 

 men smaae 2Eg, der kun ruges kort, i Gjennemsnit 

 omtrent 14 Dage, hvorfor de udklsekkede Unger ogsaa 

 ere nogne, blinde og ude af Stand til at st0tte paa 

 deres Been eller til paa nogen Maade at hjaelpe sig selv. 

 Alt det, de kunne, er at strekke Halsen i Veiret, spaerre 

 Gabet op og sluge den F0de, som begge Foraaldrene, 

 ofte rued megen Anstraengelse , bringe tilveie. De 

 blive derfor 2 3 Uger i Reden thi alle de naevnte 



Fugle bygge Reder, flere af dem endog meget kunstige 

 for at mades og varmes af Foraeldrene. Anderledes 

 forholder det sig med Hons, Strtidse, Trapper, Brok- 

 fugle, Traner, Snepper, Vandh0ns, ^Ender, Gaas og 

 Lommer, kort sagt med de Fugle, der faerdes og ruge 

 nede paa Jorden, ikke indrette sig nogen virkelig Rede, 

 og hvis Unger derfor ere langt mere udsatte for Efter- 

 stra^belser end de Fugles, der udruges i tsette Buske, 

 hide Stammer, Traeernes Kroner o. s. v., hvorfor de naevnte 



eller i den varmere Deel af Dagen overlades til Sandets Ophed- 

 ning ved Solvarmen. 



