323 



Saltdele, forudcn andre Stoffer, ud i Seen, at den vil 

 blivc forvandlct til en Saltstr. 



Nu kunne vi altsaa forstaae, hvorfor Saltene kunne 

 vaere forskjellige i de forskjellige Salts^er, baade i 

 Henseende til Majngde og chemisk Sammensaetning; det 

 er simpelthen kun en Folge afBestanddelene i de 

 Jordlag, der ho re til Soens Gebet. Indeholder Jord- 

 bunden omkring en S0 fortrinsviis svovlsuur Magnesia, 

 da bliver dette Stof fremherskende i Soens Vand, saaledes 

 som Tilfaeldet er ved det caspiske Hav ; indcholder Jord- 

 bunden derimod fortrinsviis Kogsalt, da bliver Soen en 

 Kogsaltso, som f. Ex. Eltonsoen o. s. v. Det samrae 

 Forhold gjentager sig ogsaa med Hensyn til Maengden 

 af Saltene. Alle de Floder, der 10be ud i det caspiske 

 Hav, indeholde saa lidet Salt, at det ikke er til at sraage, 

 og man maa, naar man ikke foretager den cheniiske Analyse 

 deraf, absolut henregne dem til ferske Floder; af denne 

 Grund cr Vandet i det caspiske Hav kun lidet salthol- 

 digt. Adskillige af de Baekke, som 10be ud i Eltonseen, 

 have derimod et saa saltholdigt Vand, at det er aldeles 

 udrikkeligt; men det kommer ogsaa fra Steder, hvor Jord- 

 bunden formelig er gjennemtrasngt af Salt, og det er derfor 

 intet Under, at Eltonsoens Vand er saa overordentligt 

 rigt paa Salt. Lignende Forholde, der allerede tidligere 

 ere angivne, frembringe den store Saltmaengde i det dade 

 Havs Vand. 



Det er altsaa meget let, ifolge de her anstillede Be- 

 tragtninger at bestemme Saltsoernes geographiske 

 Udbredelse. De nordlige og vesllige Dele af Europa 

 have en betydelig Regnmnengde og altsaa ingen Saltsoer; 

 i den ungarske Slette derimod, hvor Regnmaengden kun 



udgjer- 12 13 Tommer aarlig , fremtraede Saltseerne. 



21* 



