vig ligge de fleste Marskegne saa hoit , "at do selv uden 

 Diger ikke villc oversvommes af den daglige 

 Flod, naar dennc ikke naaer nogcn usiedvanlig H0ide. 

 De kunne saaledos antages at ligge 1, I 1 /* til 2 Fod 

 over dennc; kun enkelte Marskegne breve sig til en 

 storre Hoidc, saaledes ligge Halligcrne og en Deel af 

 Viding Herred 4 5 Fod, og Toft erne ved Tanning 

 ligge 8 til 10 Fod(?), over den daglige Flod, hvorfor Van- 

 det under Stormfloden 1634 -ikke kunde naae dem. 

 Det er ikke let at forklare, hvoiicdes den opskyllede 

 Slik kunde naae til en saadan H0ide; allerede Danck- 

 werth folte denne Vanskelighed og snetter Fowkjellefl 

 mellcm disse Tofter og den wvrige Marsk deri : at 

 denne havde dannet sig i Tiden, men hine vare fra 

 Ycrdens Begyndelse." 



Om det Udseende, som Marsken frembod, forend den 

 blev inddiget, kunne vi danne os en Forestilling ved at 

 betragte Halligerne og Forlandet, der ligger udenfor 

 Digerne. De ere daskkede af forskjellige Strandplanter, 

 men isaer af Sylt- og Marskgrass. Disse Gra?sarter 

 give et kort, fiint, meget naarende H0, og som F01ge 

 deraf er den uinddigede Marsk udmaerket skikket til 

 Qvagghold, og den oversvommes ikke af den saBdvanlige 

 daglige Flod: men naar denne ledsages af vestlige Storme, 

 breder den sig i en Fart over Engene uden dog at 

 forvolde dem Skade, tvcrtimod tilforer den dem ofte 

 et nyt Lag Slik, som bliver liggende, naar Vandet ved 

 Ebben lober bort. Sandsynlig liar Marsken i mange 

 Aarhundrcder vaaret benyttet som Gra3sland. Eierne boede 

 enten paa kunstigelif)ic(Warfter) eller oft ere paaGesten, 

 enten paa Geestoer t. Ex. Garding, Tating, Kathrinc- 

 heerd, Desboll, Lindholm eller paa lianden af Geest- 



