264 



derpaa hcnvendte man sig til Jens Lorentzcu oppe fra Viding Herred, 

 men da heller ikke denne udrettede Noget, stevnede man den hertuge- 

 lige Digemester for lletten i Husum, fordi ban ikke havde holdt sine 

 L0fter. Denne tog nu atter fat paa Vserket og opfarte et nyt Hav- 

 dige, der kostede 84,000 Rdl. , men Indbyggerne havde den Sorg, at 

 den smukke Herredskirke i Stinteboll og mange Demat frugtbart Land 

 bleve udenfor Diget og eaaledes vare priisgivne til Havet. 



Folket fortred imidlertid ikke de store Summer, der vare anvendte 

 paa Diget; thi de meente derved at have opnaaet en hidtil ukjendt 

 Sikkerhed. Mange Yttringer, der ikke ere glemte, men bevaredc af 

 Krenikerne, vidne om den Tryghed, hvod de levede. Otto Levesen paa 

 Nordstrand sagde, at nu havde de faaet Jerndiger; Knud Boyng 

 angrede paa sine gamle Dage ofte, at ban kort for Stormflodeii havde 

 sagt , at indenfor de nye Diyer vare Marskbeboerne liyesaa sikkre som 

 Helyoloznderne paa deres Klipper. Mrerkeligt er det, at just i Aarene 

 ligefor Stormfioden fandtes overalt i Marsken den samme blinde Til- 

 lid til Digernes Uimodstaalighed. 



For Stormfloden 1634 havde Nordstrand en Udstnekniug af 2'/ 

 Qvadratmile, Landet dannedc en skjtev Halvbue omkring Stintebeller 

 Bugten. Vest for denne laae en Rest af Pelvorm Herred (det nu- 

 vaerende Pelvorm) 0st for denne Edom Herred, (hvoraf det nuvserende 

 Nordstrand udgjor den sterste Deel), nord for denne Beltring Herred 

 (som forgik). Sommeren 1634 havde vseret usaedvanlig skjon, og man 

 havde faaet Tid til at saae mere Vintersad end nogensinde far i 

 Mandsminde; da var det den lite October om Eftermiddagen Kl. 3, 

 at der reiste sig en fryytelig sydvest Vind, og Kl. 6, da Floden ind- 

 traadte, blev den stedse heftigere; Kl. 7 dreiede den sig til Nordvest 

 og blceste saa stcerkt, at Ingen kunde gaae eller staae. 



,,Det regnede, det haylede, det tordtiede, det lynede og det stormede", 

 siger en samtidig Forfatter, ,,sow om Jordens Grundvolde bevcegedes, og 

 ,,matt ventede hvert Oiebltk, at Himmel og Jord skulde falde sammen og 

 ,,den sidste Dag vcere forhaanden". Heniniod Kl. 9 steg Vandet over 

 de hoieste Diger, og Kl. 10 var hele Landet oversv0mmet. Vand- 

 massen, der licevede sig \il en II0ide af 12 20 Fod, omslyrtede med 

 uimodslaaelig Magt enhver Hindriny, som den medte. Da Alle trygt 

 stolede paa Digerne, kom Ulykken saa uventet, at mangen En ikke 

 maerkede til Vandet, ferend det stod ind i Huset. Over hele Landet 



