396 



chemien; isaer de sidste, meente han, maatte let kunne 

 forvandle uaedle Metaller til Guld, da de forstode at 

 forvandle Brod og Viin til Christi Legeme og Blod. 

 Der indfandt sig virkelig ogsaa snart Folk, som erholdt 

 Patent paa at lave Guld, men F01gen var kun slette 

 Mynter i Landet. Rudolph II af Tydskland , Kur- 

 fyrst August af Sacbsen (i det 16de Aarhundrede) til- 

 ligemed bans Gemalinde, den danske Prindseese Anna, 

 de danske Konger Christian IV og Frederik III begun- 

 stigede allerede Alcbemien i hoi Grad, men vi ville her 

 ikke omtale dem enkeltviis, men kun ganske i Almin- 

 delighed antyde, hvad Alchemisterne havde at vente af 

 saadanne Herrer. I Almindelighed havde de, naar de 

 opholdt sig ved store Herrers Hof, en vanskelig Stilling ; 

 enten bekjendte de, at de ikke ganske vare paa det 

 Rene med Fremstillingen af de Vises Steen, og bleve 

 da jagne bort, eller ogsaa lavede de Guld, og da bleve 

 de efter Omstaendighederne hcengte eller lagte paa Pine- 

 basnken, det F0rste, naar deres Bedrageri blev opdaget, 

 for at straffe dem, det Sidste, for at aftvinge dem Hemme- 

 ligheden, naar de virkelig bleve ansete for Adepter. 

 Om dem, som frivillig tilstode deres Uvidenhed, melder Pli- 

 storien ikke meget, saameget mere derimod om Bedragerne, 

 da de mod dem indledede Unders0gelser gave Oplys- 

 ninger om deres Livsforhold. Det var fordetmeste Lykke- 

 riddere, som med nogle faa chemiske Kundskaber gave 

 sig paa Vandring, udgave sig for Guldmagere hos en 

 eller anden Fyrste, fik Penge af denne imod inden en vis 

 Tid at skaffe en vis Mamgde Guld, forsvandt med Penge 

 og Alting, inden Tiden var ud!0ben, og traadte ligesaa 

 dristigt op paa et andet Sted, men under et andet Navn. 

 Fremgangsmaaden mod saadanne var omtrent den samme, 



