386 



1648 havde ladet forfierdige af alehemistisk Guld. Men 

 nogle af disse Mynter opdagede man senere vare falske, 

 hvad der f. Ex. var Tilfasldet med de Ducater, som Leopold 

 d. lsteI675 lod slaae af Guld, som en Augustinermunk 

 fremstilte afTin, og som bare Indskriften : ,,Aus Wenzel 

 Zeylers Pulvers Macht bin ich von Zinn zu Gold ge- 

 macht." Efter saadanne Beviser tvivlede mange ikke om 

 Rigtigheden af den hermetiske Kunst, og i den juridiske 

 Praxis blev dens Rigtighed antagen som utvivlsom. 

 Saaledes gav i det 12 16de Aarhundrede de Vises >Steen 

 Anledning til Retsstridigheder, som fornemmelig dreiede 

 sig om, hvorvidt alchemittisk Guld skulde ansees for lige- 

 saagodt som alrnindeligt Guld og turde udgives derfor, 

 naar det ikke ved Probeerkunsten kunde skjelnes derfra; 

 et Spwrgsmaal som mange dengang tovede med at besvare 

 bekrasftende, fordi det var uafgjort, om det alehemistisk e 

 Guld ogsaa besad alle det naturlige Gulds Egenskaber. Se- 

 nere hen tog man ikkeHensyn til denne Omstaendighed, 

 og den juridiske Tro paa Tilvasrelsen af de Vises Steen 

 stod fast, saaat der endog udstedtes Legitimationer for, 

 at Vedkbmmende havde fremstillet den. Endnu iAaret 

 1725 afgav det juridiske Facultet i Leipzig et Skjen i 

 en Strid, hvor det gjaldt Stflv, som var forvandlet til 

 Guld, i det nemlig Grevinde Anna Sophie von Erbach 

 paa sit Slot havde faaet alt sit Swlvtai forvandlet til Guld 

 af en Elygtning, til Tak for, at hun havde skjult ham, 

 og nu hendes Gemal gjorde Fordring paa Halvdelen, 

 fordi Vasrdiforjygelsen var skeet paa hans Gebeet og i 

 deres JEgteskab. 



jSaar alle disse Omstaendigheder gjorde Sandheden 

 af Alchemien indlysende, sua bortjog Havesygen den ringe 

 Rest af Tvivl, som endnu kunde paatraange sig. Men 



