385 



this, som i det 17de Aarhundrede var Livlaege hos Prind- 

 sen af Oranien ; ban var en laerd Laege , der stod i stor 

 Ry for Retskaifenhed og Oprigtighed; han troede ikke 

 paa Metalforvandlingen , viste sig cndog som en aaben- 

 bar Modstander af Alchernien, da ban pludselig blev 

 omvendt ved et Forsog, som ban aristillede med en ube- 

 tydelig Maengde Tinctur, som han havde erholdt af en 

 Fremmed; Produktet blev af Guardeinen og flere Guld- 

 arbeidere erklaeret for reent Guld. Saadanne Fortael- 

 linger forfeilede ikke deres Virkuing , at beskytte de 

 Troende og omvende de Tvivlende; Alchernisterne sam- 

 lede dem med Omhu: thi det var Lyspunkter i deres 

 Bestraebelsers M0rke. Med Glaede fortalte de, hvad der 

 haendtes en Professor Martini i Tydskland, som, da han 

 fra Cathedret tordnede mod Alchemisterne og anvendte 

 alle mulige Grunde for at modbevise dem, paa en h^f- 

 lig Maade blev afbrudt af en Adelsmand, som tillod sig 

 at opponere, lod hente et Kulbiekken , en Digel og Bly 

 og for den forbausede Professors 0ine forvandlede dette 

 til Guld, som han rakte ham med de Ord: Solve mihi 

 hunc syllogismum (Forklar mig dette Resultat.) 



Som mere tilgaengelige Beviser anfore Alchemisterne 

 de Mynter, som ere praegede af alchemistisk Guld og 

 som have Stemplet af deres Udspring; deres Antal er 

 saa stort, at der endog er skrevet Boger om dem. Der 

 var saaledes de Rosenobler, hvortil Raymuudus Lullus 

 i det 13de Aarhundrede havde leveret Guldet, og lige- 

 ledes de danske Ducater af 1647, hvortil Christian den 

 4de havde ladet sin Livalchemist forfaardige Materialet, og 

 som bare Indskriften: vide mira domini (See Hen-ens 

 Vidundre). Endnu 1797 opbevarede man i Wien en 

 Guldmedaille , som Reiser Ferdinand den odie i Aaret 



25 



