377 



og boielige Metaller, saa laae den Antagelse naer, at Me- 

 tallerne selv vare sammensatte, og at der gaves et Mid- 

 del til at adskille Bestanddelene og udsondre de smuk- 

 keste og ajdleste Metaller. Denne Formodning blev be- 

 styrket ved adskillige Phsenomener, som man ikke for- 

 stod at forklare paa den rettc Maade: man iagttog saa- 

 ledes ved Jernvaerktoi , som Bjergfolk havde ladet ligge 

 paa de Steder i Gruber, hvor der brad kobberholdigt 

 Vand frem, at Jernet var aldeles overtrukket med Kob- 

 ber, og denne reent galvaniske Virkning, som bestaaer i, 

 at Jernet oploses, medens Kobberet udskilles, forklarede 

 man som en fuldstsendig Omdannelse af Metallet. Ved 

 at sammensmelte Kobber med Zink fik man en guld- 

 guul Blanding, hvorimod Arsenik, naar det forbandt sig 

 med Kobber, gav dette en s01vlignende Farve. Diese 

 Kjendsgjerninger maatte ved den mangelfulde Evne til 

 at skjelne Stofferne, meget bid rage til at styrke den an- 

 tagne Mening. Denne Anskuelse findes forst skriftligt 

 omtalt, og da kun leilighedsviis, hos graeske Skribenter 

 i det fjerde Aarhundrede, og den omtales da ikke som 

 Graekenland tilhwrende, men som en bekjendt Anskuelse. 

 Naar man overveier den Vigtighed, som man tillagde 

 Alchemien, saa er det rimeligt, at Udgangspunktet for 

 denne ogsaa blev det blivende Sted for alchemistiske 

 Bestrasbelser ; men vi vide nu, at ^Egypten fra det 5 er( ie 

 Aarhundrede var Alchemiens Centralpunkt, og tage vi da 

 tillige Hensyn til den Sainmenhaeng, hvori endnu dengang 

 Alchemien stod med andre Kunster, som tidligere dyr- 

 kedes som Mysterier i de apgyptiske Templer , saa er 

 det rimeligt, at den ikke cr opstaaet hos Graskeme, 

 men derimod tilbragt dem fra JEgypteme i de forste 

 christelige Aarhundreder. Det mangier ievrigt ikke paa 



