368 



ringe Deel af det daglige F0demiddel, hvis Hovedbe- 

 etanddele ere Stivelse, Sukker og Fedt, Stoffer, der alle 

 ved Fordoielsen spille samme Eolle som Braendslet under 

 Dampkjedlen, og de vilde kunne erstattes ved Steenkul, hvis 

 dette Stof lod sig ford0ie, det vil sige, op!0se i det dy- 

 riske Legeme. 



Kullene, ethvert andet Braendsel og Dyrenes F0de- 

 midler have deres Oprindelse fra Planteriget; vel leve 

 de kjodaedende Dyr ikke ligefrem af Plantestoffer, og 

 Mennesket fortasrer ligeledes en Deel Dyrstoffer; men 

 det Kjod og Blod, som de fortaere, er dog i sin Tid 

 dannet af Planterne; Graes og H0 ere uskikkede som 

 Naeringsmidler for Menneskene, derfor lade de disse 

 Plantestoffer ferst bearbeide af Qvseget, og tage dernasst 

 hvad dette har samlet. Det er saaledes Plantens Virk- 

 somhed, der maa vaere Gjenstand for vor Unders0gelse, 

 naar vi ville s0ge Kilden til den Kraft, som udvikles i 

 det dyriske Legeme. 1 Hovedsagen leve Planterne af de 

 Stoffer, som dannes ved Plantestoffernes Omdannelse i 

 det dyriske Legeme ; thi den optager Kulstof af Kulsyren, 

 Brint af Vandet og Qvaelstof af Ammoniaken ; de adskille 

 altsaa de tre Hovedprodukter, der danne sig ved Dyrenes 

 Ernjeringsproces , og sammenfoie af disse Forbindelsers 

 Bestanddele de brasndbare Stoffer, der danne Plantens 

 Hovedmasse, nemlig Trae, Stivelse, Sukker, Olie og ^Egge- 

 hvide. Planterne tilberede altsaa Brasndsel og Fedemilder, 

 Dyrene forbruge disse og omdanne dem til Stoffer, hvoraf 

 atter Planten lever. Vi have her et Kredslob, tilsyne- 

 ladende et Perpetuurn mobile, der giver den hele af 

 Dyrene udviklede Kraft som reen Gevinst. Men det 

 forholder sig i Virkeligheden ikke saa; thi til at adskille 

 Kulsyre, Vand og Ammoniak i deres Bestanddele og af 



