365 



Baner om Solen, indtil de komme i Jordens snevre Til- 

 tnekningskreds og falde ind imod denne. Ved Gnidning 

 imod Luften blive de glodende og synlige for os. Alle- 

 rede en Hastighed af 3000 Fod i Secundet vilde, naar 

 Vnrmemaengden meddelte sig til det bevaegede Legeme, 

 vaere tilstraekkelig til at opvarme dette til 1000 Grader, 

 hvorved dctte altsaa vilde blive fuldstaendigt glodende. 

 Hastigheden er imidlertid som oftest 4 til 6 Mile i Se- 

 kundet, altsaa 30 til 50 Gange saa stor, og der er alt- 

 saa en tilstraskkelig stor Varmekilde tilatede til ogsaa at 

 kunne bringe Luften til at glede i det bevaegede Legemes 

 Omgivelse, hvilket bevirker, at de store Ildkugler stedse 

 efterlade en nogen Tid lysende Stribe paa Himlen. I 

 den korte Tid, Metcoret beh0ver til at gjennemlwbe At- 

 mosphaeren, bliver kun Overfladen glodende, og derfor 

 afkjoles det ogsaa meget hurtigt under den Varmegrad, 

 ved hvilken det lyser. 



Jordkloden baerer endnu de tydeligste Spor af dens 

 oprindelige smeltede Tilstand; Graniten, som danner 

 Grundlaget for Jordoverfladen, kan ifolge sit hele Vaesen 

 kun vaere opstaaet af en smeltet Masse; lagttagelser, 

 hentede fra Bjergvaerkerne og de artesiske Bronde, vise, 

 at Jordoverfladens Varme stiger, efterhaanden som man 

 kommer dybere ned, og dersom Varmetilvaaxten var 

 regelmaessig, maatte ifolge lagttagelsenie over Tilvasxten 

 i bekjendte Dybder Jordens Varmegrad i en 10 Miles 

 Dybde allerede vrere saa stor, at samtlige bekjendte 

 Stecnarter der vilde vaere i fuldstaendigt smeltet Tilstand. 

 Overfladen er i Tidernes Lob afkjolet, men i det Indre 

 findes endnu en smeltet Kjerne, for hvis Tilstedevasrelse 

 Vulkanerne give os et klart Beviis. Ikkedestomindre er 

 den Indflydelse, som Jordvarmen udover paa Jordens 



