364 



vaeret i en glodende og smeltet Tilstand, hvilket for vor 

 egen Klodes Vedkommende er beviist ved de geologiske 

 lagttagelser, og med Hensyn til de andre Kloder kan 

 sluttes af deres Afvigelse fra Kugleformen, som tyder 

 hen paa, at de oprindeligen have vrcret i en flydende 

 Tilstand. Den store Varmemamgde, som efterhaanden er 

 udstraalet fra vort Planetsystem, er gaaet tabt for dette, 

 men ikke for det hele Verdensalt. Ligesom den Varmc, 

 der endnu daglig udstrammer fra alle Kloder, er den 

 vandret ud i det uendelige Rum; vi vide ikke, om det 

 Stof, der udfylder Verdensrummet og uden hvilket vi 

 ikke kunne taanke os Varmens og Lysstraalernes For- 

 plantning, nogetsteds skulde have en Gramdse, fra hvilken 

 disse Straaler da maatte vende tilbage, eller om de for 

 evigt i lige Retning ville fortsnette deres Flugt ud i det 

 uendelige Rum. 



Det Forraad af mechanisk Kraft, der endnu er til- 

 stede i vort Planetsystem, svarer ikkedestomindre til 

 me get betydelige Varmeinaengder. Hvis det forresten 

 umulige Tilfajlde indtraadte, at Jorden ved et St0d plud- 

 eeligt blev standset paa sin Yandring om Solen, saa 

 vilde der ved dette Stod udvikles en lige saa stor Var- 

 memaengde, som den, der kunde opstaae ved Forbraen- 

 ding af en Kulmasse, der var 14 Gange saa stor som 

 Jorden; Jorden vilde blive ophedet til 112,000 Grader, 

 selv.om dens Varmefylde var liig Vandets. Men ecngang 

 standset i sit L0b om Solen, maatte Jorden falde ind i 

 denne, og et saadant Sarnmenstod vilde frembringe en 

 400 Gange saa stor Yarmemaengde, som det f0rste. 



Fra Tid til anden iagttages lignende Forhold efter 

 en ganske ringe Maalestok. Stjerneskud , lldkugler og 

 Meteorstene bevaege sig ligesom Jorden frit i deres 



