Om Naturkraefterncs gjeasidige Forhold. 



(Efter Helmholtz: ,,Ucber die Wechselwirkung der Naturkrafte".) 

 (Ved Julius Thomsen.) 



ii. 



iaa sin Vandring omkring Solen moder Jorden mangt 

 et Sendebud, der kommer fra det store Verdensrum og 

 kan meddele Underretning om andre Kloders Bes-kaffen- 

 hed; alle udtale de sig om den store Eenhed, der maa 

 gjelde med Hensyn til Bestanddelene af vort Planet- 

 systems Kloder; thi iblandt de mangfoldige Meteorstene, 

 der i Tidernes Lob^ere faldne til Jorden og have vrcret 

 underkastede Chemikernes omhyggeligste Undersogelser, 

 har man ikke fundet en eneste, hvis Bestanddele afvige 

 fra dem, som danne vor egen Klode; der er saaledes 

 Sandsynlighed for, at ogsaa alle andre Kloder ligesom 

 Meteorstenene, der ere vort Planetsystems Atomer, i deres 

 Sammensaetning ikke afvige fra Jordens. Men imedens 

 de lagttagelser, paa hvilke vi sttte vor Anskuelse om 

 Materiens Eenhed i Verdensrummet, ikke ere fuldstrcn- 

 digt afgjorende, vide vi paa den anden Side med fuld- 

 kommen Sikkerhed, at Krrefterne, der virke paa vor 

 Jord, ere faelles for hele Naturen; Tyngden, som drager 

 den faldende Steen til Jorden, er den samme Kraft, som 

 leder Maanen i dens Bane om Jorden, og denne tillige 

 med alle andre Planeter paa deres Vandring omkring 

 Solen ; men vore Kundskaber i denne Retning gaae langt 



