359 



Legemer i lloregangen, og de samme Betingelser frem- 

 bringe Tunghorighed , naar de findes i det eustachiske 

 Ror. Naar disse Aarsager haeves, vil i Regelen Tung- 

 horigheden ogsaa halves. Vi saae endvidere, at Trom- 

 mehinden vol kan vaere laederet uden Fwlger for H0rel- 

 sen, men det er dog ikkc altid Tilfaeldet; vi saae, at n ogle 

 af Orebenene kunne mangle, men at kun Mangden af 

 Stigboilen betingede absolut Dovhcd. I Tromrnehulheden 

 kunne opstaac Betaendelser, men under heldige Omstaen- 

 digheder ere disse ikke uhelbredelige ; men naar vi gaae 

 laengere ind i Horeorganet, da traeffe vi der Dele, der 

 ikke taale nogen sygelig Affection, hvad enten det er 

 Betaendelser , Beenedder, der baner sig Vei gjennem 

 Fjeldbenet fra udvendige Bylder, eller, hvilket er det 

 ugunstigste Tilfaelde, naar Herenerven er lammet. Der- 

 ved er Forbindelsen mellcin de ydre Indtiyk og Bevidst- 

 heden aldeles ophajvet, og D0vheden er complet. Om 

 Nerven igjen kan paavirkes, afha3nger af Oinstasndig- 

 hederne. Det samme er Tilfaeldet, naar Labyrinthvandet 

 mangier. Ved den medfedte Dovhed er der en Formfeil 

 i 0rets indre Organer, og Dovstumhed er Fwlgen. 



For at bode paa Tunghorigheden, isaer naar den er 

 en Folge af Svaekkelse i Horenerven, bruger man som 

 bekjendt de saakaldte Hwrerwr. De ere alle saaledes 

 construerede, at en smal Ende anbringes for Horegangen 

 og en bredere Ende imod den Talende, og Hensigten 

 med denne Form er at samle og forstaerke Lydbolgerne 

 og at lede dem ind i 0ret. Enten ere de forfa?rdigede 

 af Metaller, Guld, Solv, Kobber, Messing, eller af Trie, 

 Conchylier o. d. ; enten smaa eller store, men som oftest 

 forvirre de Lyden og ere upraktiske. Vel bar man paa 

 mangfoldig Maade modificeret dem, men uden stort Held. 



