354 < 



til at optage de Lyd, der tilfores 0ret paa anden Vei 

 end gjennem Horegangen og Troinmehulheden. 



Vi ere saaledes faerdige med at beskrive 0ret, 

 forsaavidt vi cleraf kunne forstaae Hwrelsens Mechanik i 

 de vaesenligste Punkter, men der er endnu Adskilligt, 

 der kunde interessere. Det er saaledcs en bekjendt Sag, 

 at naar man haenger en Ske i Traade, der holdes 

 mellem Tsenderne, og slaaer imod Skeen, da herer man 

 ligesom en stasrk Klokkeklang , om man end har tilstoppet 

 0rene aldeles. Heraf sees, at Lyden kan forplantes, og 

 det endogsaa med mere Styrke, til Horenerverne ad anden 

 Vei end gjennem Horegangen. Dette forklares ved Ly- 

 dens lettere Forplantelse gjennem faste Dele, og det er 

 netop derfor at Tunghorige oftest, naar de tale med os, 

 gribe os om Armen eller laegge Haanden paa vor Skul- 

 der. De laegge ligeledes Haanden paa det musikalske 

 Instrument for at h0re bedre, og endog fuldkommen 

 D0ve paastaae, at de hwre et Klaveers Toner, naar de 

 paa denne Maade saette sig i Forbindelse med det. Men 

 det er dog snarere kun en F**lelse eller Fornemmelse 

 af Svingningerne end virkelig Horelse, og paa saadanne 

 Fornemmelser ere de D0ve meget opmaerksomme. Dnve 

 Personer vende sig f. Ex. altid om, naar man stamper i 

 Jorden bagved dem, og det er derfor et godt Middel til 

 at opdage, om Nogen er forstilt dov, da han i Keglen 

 ikke vender sig om, i den Tro at det vilde rwbe ham, 

 og mener at have gjort sine Ting saare godt. Hvis 

 Dovheden imidlertid har sin Grund i Lamhed af Hwre- 

 nerverne og ikke i Forstoppelse eller Sygdomme i H0re- 

 redskaberne, da vil ingen Lyd paa nogensomhelst Vei 

 kunne forplantes til Bevidstheden. 



