327 



ser over Fordampningen, o: man kan af hines Masngder 

 slutte sig til denne. For Danmarks Vedkommende, 

 giver den aarlige Regnmaengde , fordeelt Hgelig paa alle 

 Dage, 500,000 Tender Vand, der daglig falde paa hver 

 Qvadratmiil. 



Den paa Jorden nedfaldne Regn (fraregnet hvad 

 der atter fordamper) indsuges enten af den organiske 

 Verdens Individer eller synker ned i Jorden. Paa denne 

 Vandring ned i Jorden optager Vandet forskjellige Luft- 

 arter og oploser samt medtager mineralske Stoffer. Af 

 de optagne Luftarter, der meddele Vandet nye Egen- 

 skaber, ville vi her blot nrevne Kulsyren. Denne Luft- 

 art udvikles red alle i Jorden stedfindende Forraadnelser, 

 saavelsom ved vulkansk Virksomhed, og Vandet trajffer 

 den paa ethvert Sted i Jorden. Vandet formaaer at 

 optage mere af den, jo fattigere det er paa Sake, jo 

 lavere dets Temperatur er, samt jo storre det Tryk er, 

 der- hviler paa det. Det Tryk, hvorfor Vandet ud- 

 saettes ved at synke ned i Jorden, tiltager nied Dybden, 

 hvoraf da ligefrem felger, at Vand, der befinder sig 

 dybt nede i Jorden, vil kunne optage langt mere Kul- 

 syre, end det under almindelige Forholde kan optage 

 paa Overfladen. Da nu Vand, ma^ttet med Kulsyre, 

 kan oplose Stoffer, det ellers ikke kunde indvirke op- 

 losende paa, saa indsees det, at Vandets oplosende Kraft 

 er sterre dybere nede i Jorden end den er ved dens 

 Overflade. Konnner nu Vandet atter frem til Jordover- 

 fladen, saa taber det Tryk sig, der for hvilede paa det, 

 og Kulsyren undviger. Samtidig hermed udskilles de 

 Stoffer, der skyldte Kulsyren deres Oplosning. Slige 

 Bun(lfa3ldinger af kulsure Salte af Kalk, Magnesia, Jern, 

 Mangan o. fl. a. ere ikke ualmindelige , og det er saa- 



