303 



eller ei. I (let forste Tilfaelde udfodre de Bjaelken 

 med Leer, efterhaanden som de fortaere den, og lade kun 

 de nodvendige Gange fri for med Lethed nt kunne 

 passere. Alt, hvad der er blodt at gnave i, efterstrjebe 

 de i Srcrdeleshed. Kister, Skabe, Reoler og desl., som 

 ere gjorte af Gran eller Fyrretne, kunne aldrig vacre i 

 Sikkerhed for dem. Hylderne i en Reol angribe de fra 

 den ene Ende af, og naar de ere komne under den forste 

 Bog, bore de sig op i denne, opsede den fuldstaendig in- 

 den i, saa at kun den ydre Skal bliver tilbage, og gaae 

 derpaa til den naeste; stwder man til en saadan Reol, 

 falder det Hele sammen. Ofte finder man i Skabe, som 

 i lang Tid ikke have vaeret aabnede, Reder af Traeter- 

 miter, som da have opasdt Alt, Metal, Glas, Porcellain 

 o. s. v. naturligviis undtagne. Fritstaaende eller frit- 

 liggende Trae angribe de ikke altid paa samme Maade; 

 Gjerdestave f. Ex. udhule de indvendig, men skaane den 

 ydre Bark, dersom denne er saa heel, at de kunne for- 

 blive skjulte under den. Er derimod Barken paa en 

 saadan Pael iforveien angreben af Traeborere, og de alt- 

 saa kunne befrygte, at Myrer eller andre Insekter ad 

 denne Vei kunde trsenge ind til dem, overtekke de hele 

 Fallen med et Lag af Leer, og under dette Hylster for- 

 taare de da al Ved og Bark, saa at kun Leerskallen 

 bliver tilbage. Ved omhuggede eller vindfaeldede Tracer, 

 som ikke ere angrebne, anvende de ikke denne Forsig- 

 tighedsregel, men fortajre Alt med Undtagelse af Barken uden 

 at udfodre dem med Leer. De angribe imidlertid aldrig friske 

 Tracer, men kun dem, der enten ere udgaaede eller som 

 allerede bacre Sygdomsspiren i sig; i Skovene gjore de 

 derfor langt mere Nytte end Skade. 



Det forste, som ved Aabningen af en Termit- 



