Efter Chriflna larans inkomft, och da gemen- 

 ikapen med det ofriga Europa borjade ftriickas 

 utom harnader och vikingsfarder, hade man va'l 

 ratt at hos vara forfader vanta nagon florre up- 

 Jysning, afven i naturens betragtande, haift blotta 

 kannedomen af de larda fpraken, ehuru in/krankt 

 den ock var, Jikvai atrninftone handeifevis kun* 

 nat foranleda til nagon kannedom af Grekelands 

 och Roms Auftorer i Natur-iaran : men det var 

 mera enligt med Romerfka hofvets ftatskonft denna 

 tiden at formorka, an uplyfa mannilkoforflandet. 

 Det fcliolaftilka gralet fom hela medeltiden up- 

 fylte Europa, var icke farligt for Pafvevaidet, 

 ty fa lange vid alia larofaten endaft tviftades om 

 ord, abftra(5ta begrepp och finheter fom omoje- 

 ligen kunde fattas, vandes ej fnillet at taga en 

 flygt, der det borde ledas af annat an foMit- 

 fattade fordomarj men en vettenlkap der alt 

 borde ftodjas pa ron och forfok, der alia phoe- 

 nomener borde forklaras, men endaft forklaras 

 efter erfarenhetens fakra utflag, en fadan vetten- 

 lkap var vadelig for det andeliga kyrkovaldet, 

 och kunde latt vanja f or/lea ren at frai naturens 

 betragtande kafta fina ogon pa tidehvarfvets me- 

 ningar och tankefatt, famt ranfaka dem efter 

 lika grunder. Natural-hiftorien gynnades derfore 

 ej allenaft aldeles intet, utan Pafven Honorius lit 

 i fit bref af ar 1219 a) til famtelige Svenfica 

 Bifl^oparne, forbjod afven uttryckeligen Mun- 

 karne vid ftraff af bannlysning fit lira jig Fijican, 

 och ar det hogfl troligt at de fom lydiga barn 

 ftallt fig den helige Fadrens vilja til fullkomlig 

 efterrattelfe. 



A 2 Syen- 



*) Brefvat iirints i Orrihjelmi Bullarium t. I, p. 173. 



