iange bibehallit fig hos ofs$ ty vid borjan och 

 mt'dlet af fjuttonde feculo, finne vi at Profeffor 

 Frank i Upfala, och Alanus i Abo, i flere thefer 

 fran Cathedern fori'agtat, at mannifkor ej kunna 

 for van das i o/kaliga djur; och ehuru enkla och 

 foiklara thefer annu ftundom fran vara Larofaten 

 utkomma, Ikulle man dock befinnat fig at fatta 

 i fraga en fadan orimlighet, om den ej haft na- 

 gra anhangare, ocli til ytterligare bevis haruppa, 

 finne vi annu ar 168^ en differtation ventilerad 

 i Upfala, under Profeffor Spole , de Lycantropia, 

 hvari Au^or vidJoftigt beftrider deras fka'l fom 

 tro at manni/Kor verkeligen genom den onda 

 andans tilhjelp vandas i vargar, och paftar der- 

 emot, at den onde endaft forblindar ogonen och 

 forftandet pa dem fom trodt fig bli vargar, och 

 fjelf, genom luftens patryckande i fomnen, ger 

 dem de Ikador och 6r, fom de inbilla fig fatt 

 af hundar, under fin forvandling. Jag vet ej 

 om den ena meningen ar battre an den andra, 

 men jag har utan affeende pa tiden fammanfort 

 alt fom hor hit, for at fedan flippa aterga til 

 denna arten af zoologie. 



Antalet af foglar, fom Olaus Magnus anfedt for 

 fvenfka, kan ej utftakas, ty pa flere ftallen namnas 

 flere arter tilhopa; fafom at gh'fs, ankor och hack- 

 fpikar finnas af flere flag, m. in. Belkrifningarne 

 aro ock ofta fa otydelige, at man ej kan giffa 

 hvilka Au6tor mennt. Foglarnas hufvud-lkillna- 

 der fafom i dag- och natt-foglar, kott-atande och 

 fro-atande, omtalas, och vifas med txempelj mea 

 for ofrigt foljes intet fyllem, och laderlappen 

 ' til foglarne 3 ehuru dock Audor kande at 



han 



