han fodde lefvande ungar. Hvad man knapt 

 fkulle kuiana vanta ar, at denna tiden pafoglar 

 bar och der i Sverige upfoddes, ehuru fallan, 

 och at pappegojor a'fven ftundom utifran hit- 

 fordes. For ofrigt ma man ej tro, at Olai Magni 

 hiftoria om foglarna ar mera fri fran fordomar 

 och befynnerligheter, an den om fyrfotade djuren. 

 Foglar omtalas faledes fom ha ena foten at fimma, 

 och den andra at ga, och fa vidare. Det ar ej 

 altid nog for manniikan at fjelf tro det ofanna, 

 utan hon letar ock ofta efter orfakerna, hvar- 

 fore Naturens Herre fa inrattat fom hennes in^ 

 biHning foreftailer fig 5 och til detta Hags under- 

 fokningar horer Otai Magni, hvarfore ornarna in. 

 linda fina agg i har/kinn och ra'f/kinn? namligen, 

 emedan om de fjelfve Ikulle ligga ut fina ungar, 

 deras klor Ikulle formycket krokas, fa at de ej 

 fedan kunde fanga fit rof. At man denna tiden 

 trodde pa generatio equivoca bor forefalla mindre 

 underligt, nar 5 fom jag la'ngre fram ikai vifa, 

 denna galen/kapen anda mot flutet af foljande 

 feculum, ftundom vid vara Larofaten forfagtades. 

 Saledes omtalar Olaus Magnus, efter en annan 

 fom han fa'ger med mycken flit ftuderat naturen, 

 at vid Orcadilka Same, af et trads frukt fom 

 foil i hafvet, foddes et Hags ander, fom efter 

 handen ftngo vingar, och flogo bort. Deremot 

 anfores ock af var 'Au^or nagra ron af hel an- 

 nan befkaffenhet, fom nyare tiders eriarenhet 

 bekraftat, fafom at foglar hvitna langft i Norden, 

 at goken ej fjelf bygger fit bo, och fa vidare. 



Fi/karnas delning efter fin olika betackning 

 och olijia utfeende, namnes val af Olaus Magnus, 



A men 



