IS! ) 363 ( 



myckct vald pa foftrets hals, for at fa ut huf- 

 vudet. At genom foftrets mun inblafa luft 

 i desf lungor , at halla flyktige och ftarkt luk- 

 tandc faker under desf nafa, aro meddel af fa 

 cvedyd'g nytta, at jag for min del, icke gar- 

 na anvlnder dem; men verkeligit gagn bar 

 man ofta fnnnit daraf, at omfom ba da barnet 

 och omfom uti nagons kn5 lata det ligga och 

 varma fig pa lagomt afftand for en eldbrafa, 

 under lindrigt gnidande med varma linne- 

 kllden. Hvad for ofrigt barnets forfta 

 fkotfel angar, fa 5r darvid pa Accpuchemens- 

 Hufet ingen mSrkvSrdig fkilnad fran almanna 

 bruket, utom det at barnens infnorande i lin- 

 da ar, -iafom en hogftfkadelig ofed, icke til- 

 latit, utan blifva de endaft 16ft infvepte uti 

 en mantel; ej eller 3r nagoq vagga for dem 

 at tilga, utan fma ISngar, faftfittande vid mo* 

 drarnes, fom ir fagt p. 51. 



Efterborde.n foljer de flefte ganger icke flraxt 

 ut med eller efter foftret; man mafte fa- 

 ledes antingen med konft och vald taga den 

 bort, eller ofverlemna desf utdrifvande til 

 naturens atgard. Knapt nagon Ur vara okun- 

 nig om den fara m^n fran aldfta tider trodt 

 det hafva med%, at icke ftraxt uthamta Ef- 

 terborden Barnmorflcor (nagra fa undantagnc 

 fom blifvit battre undervifade eller la tit ratu 

 fig) Sro innu i dag fa intagne af denna for- 

 dom , at inga f6reftalningar kunna afvlnda 

 dem ifrin en Sfven la ikaddig, fom i deras 



tank* 



