m > ' ( m 



halla om honom vid buken , hvareft den eljeft 

 kundc afryckas, eller, cftcr HmWRIS BERGS 

 tr.nka, atminftone anledning gifvas til Nafvel- 

 brack. En annan fraga 5r: huru fnart 

 NafveKhingen b6r afklippas? Om barnet ge- 

 naft vid fin ankomft i verlden gcnom ftarkt fkri- 

 kande gifver lif och andedraktens fardighet til- 

 kanna, plSgar man i almanhet flraxt nafla det; 

 men om det tvSnom gifver litet eller intet teckn 

 til lif, och likval ej af rota m. m, bar ilkra 

 dodsmarken, fa ir vanligt, at, under allehan- 

 da forfok til des uplifvande , fa lange droja med 

 naflingen , fom nagon bultning niSrkes i 



Z 5 



fom gora det en aderlatning med at flappa nagot 

 bled ur Nofvelflrangen ; men Hr. White fordomer 

 denna methoden fafom hogft fkadelig , ofvertygad 

 fom Han fager, of mycken arfarenhet, ot man der- 

 med icke befordrar Bavnets uplifvande , utan tvart- 

 om dodar det. Jag bar fedt ba'gge delarne handa. 

 bade nar man gjort ocli nar man underlatit denna 

 Operation, och kan faledes icke beftyrka nagotde- 

 ra med egen arfarenbet; en olagenhet, fom 5r nog 

 altnan i Lakave-konften och gor, at msdel af 

 ftridig narur blifva omfom recommenderade fox 

 lika verkan. Men at (luta a priori tyckes val ic- 

 ke nSgon elak verkan kunna folja af en mattdig 

 blodning ur Nafvelftrangen vid fadane tilfallen , u- 

 tan fnarare den nytta man pafyftar, aeml. hjer 

 nans lattande fran ofverflodig blod, af hvars tryc- 

 rung flag eljeft kunnat befaras. Jag Til paminna 

 inig, det afven nagon til barnets uplifvande recom- 

 menderat blodens tilbakalkjutande ur rjafvelihirru 

 pen in i barnets adror. Sa ftridiga methoder aU 

 (Iras af fpeculationer* 



