5 358 ( & 



dag, til trots for alt hvad flcickelige Lira re 

 i For losfn ings -konftentalt ochfkrifvit dSremot. 

 Huru tr&ffar man icke ofta hSr i f jelfva Refi- 

 dencet Barnmorfkor , fom nog okunnige for at 

 tro, det de med blotta hSnderna, vid naturlig 

 forlosfning, kunna draga fram foftrcts hufvud, 

 arbeta, runka, flancka och falas, fa at fvetten 

 ftar dem pi pannan? och om axlarne nagot 

 uppehallas fedan hufvudet framkommit, hvad 

 felifver dcr icke for en forfkrackelfe? Moder- 

 mun har dragit fig tilfamman fram for axlarne. 

 omkring foftrets hals, heter det (d); hviiken 

 olycka ! man drar pa den arm a barnhalfen ; 

 man patar med fingrarne hSrs och tvSrs in uti 

 vagina; kort fagt: Barnmorfkan vet ej hvad hon 

 gor j men fjiflcar dock mycket och utrattar in- 

 tet , forin en vlrk eller fammandragning i Lif- 

 modren kommer , forn latt af hjelper faken , 

 och da blir man ej mindre af fig fjelf, 5n 

 %{ Barnafoderflcan helt ofortjent prifad for ar- 

 betet. Jag vil likvSl medgifva , at h^ndelfer , 

 ehuru h6gft flllan, kunna forekomma, da 5f- 

 ven yid naurlig forlosfning, nagon hjelp af en 

 (kickelig hand kan vara nyttig, ehuru icke 

 gSrna nodvSndig , fa vil i hlnfeende til foftrets 

 hufvud, fom des axlar; men efter min ofor- 

 gripeliga tancka, vore det niftan vil, at der- 

 om aldrig blefve talt vid Barnmorikors un- 

 dervisning 5 ty hvad de hafva hon kunna hin- 



da 



B&r raknn bltnd Vetcnikapens fp5k-Iuflorier. 



