O ) 340 ( E| 



Man har, vid fpafmernes hafvande eller 

 lindrande, affeende pa hvad fom forut ar fagt 

 cm blodfullhet och fvaghet ; ofta gor fed an et 

 eller annat kliftir til fylleft; men i fynnerhet 

 kommer nagot opiat val til pals, da man der- 

 jemte foker, genom tyfthet och minfkad dager 

 i f uramet, at befordra den vandande til nagon 

 hvila och fomn. Reteligheren blir derigenom 

 minfkad, krafterna fornyade, fpafmerna up- 

 hora och ratta varkar inrtalla fig. Det ar of- 

 ta vid fadane tilfallen nodigt, at icke vara for 

 fparfam i dofis af opiat; rncn bar fordras La- 

 karens omdome, emedan medlet icke kan an- 

 fortros at Barnmorflcor (4). De hafva gjorc 

 jln ikyldighet, nar de iakttagir och ratteligen 

 anvandt hvad forut ar fagt om aderlatning t 

 In/tens och bidder nas befkaffznhet , kiiflir^ det 



fern 



(4) Jag bar likval ofta bar i Stockholm ofveikommif , 

 at Barmnoifkor (dock af de famre och mindre ftr- 

 nuftige) tagit til fig et fadant recepr, af mig eller 

 nagon annan Lakare foreflcriivit , formodcligen i 

 tanks, at dermed, pa cgen hand, knnna hos Bar- 

 nafoderlkor fkafFa fig anfeende; men Herrar Apo- 

 thekare lara fa'kert, enligt fin (kyldigliet, icke pa 

 et recept, fom ej ar fkritvit famiua dag, rned La- 

 knrens egenhandiga namn eller ock defs fornyode 

 pafkrift, utlemna detta eller dylika medel, fern med 

 inera granlagenbet mafle brukss, an af en Barn- 

 inorfka eller nagon annan an Laknre kan vantas. 

 Manne likval den forliktigheten (kulle vara ofver- 

 flodig eller ur v.agen , om Lakaren pa recepret gaf- 

 ve tilkanna, at det /kulle behalias qvar pa Aporhe- 

 ket, f6r at icke i Fuikarinpcrs ha c ndsr blifva farligt? 



